ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р. Справа№ 911/2689/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Кропивної Л.В. 
Пономаренка Є.Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяви  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу 
у справі №911/2689/25 (суддя Щоткін О.В.)
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне - місто»
до ОСОБА_1 
про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне - місто» звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить суд зобов`язати відповідача протягом 3 робочих днів з дати набрання рішенням суду законної сили передати позивачу оригінали документів, а саме:
- Статут ОСББ «Сонячне - місто» в редакції 2017 року;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене протоколом № 2 від 14.05.2018, з оригіналами листків опитування;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене протоколом № 3 від 14.05.2018, з оригіналами листків опитування;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене протоколом від 27.01.2019, з оригіналами листків опитування;
- рішення загальних зборів співвласників, оформлене протоколом № 2 від 22.12.2019, з оригіналами листків опитування;
- протокол членів правління про обрання голови від 03.12.2019;
- наказ про призначення голови правління від 08.01.2020 № 1;
- протокол № 2 засідання правління багатоквартирного будинку від 08.12.2020;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене протоколом від 25.12.2020, з оригіналами листків опитування;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене протоколом загальних зборів від 28.02.2021 № 5, з оригіналами листків опитування;
- протокол № 2 засідання правління багатоквартирного будинку від 02.03.2021;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 30.10.2021 №2 з оригіналами листків опитування;
- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 01.09.2023 №1 з оригіналами листків опитування;
- інші протоколи загальних зборів та зборів членів правління ОСББ «Сонячне - місто»;
- договір про постачання електричної енергії від 15.04.2015 № 2200668556;
- договір на вивіз твердих побутових відходів від 07.06.2018 № 07/06/2018;
- договір про надання послуг з комплексного обслуговування будинку та прибудинкової території від 07.06.2018 № 6/Д;
- договір про надання послуг з обслуговування димових і вентиляційних каналів від 25.09.2018 № 180925-1;
- договір про технічне та аварійне обслуговування систем каналізаційного, холодного водопостачання, внутрішніх будинкових електромереж, електрощитових та систем внутрішнього освітлення від 01.12.2018 № 0112-18д;
- договір про інформаційно-обчислювальне обслуговування від 01.12.2019 № 2802;
- договір на надання послуг з комплексного обслуговування від 10.12.2019 № 3;
- договір на вивіз твердих побутових відходів (ТПВ) від 21.01.2020 № 150;
- договір про надання послуг по прибиранню приміщень загального користування та прибудинкової території від 01.01.2021 № 10121;
- договір від 01.12.2021 № 01-12/1;
- договір від 10.05.2022 № 432;
- договір про надання правничої (правової) допомоги № 60 від 22.03.2024;
- нотаріально посвідчений договір пожертви земельної ділянки від 18.02.2020, укладений між ОСОБА_2 та ОСББ «Сонячне - місто», про передачу в пожертву ОСББ земельної ділянки кадастровий номер 3210900000:01:043:0066 (номер витягу з Держ. Реєстру 200666983);
- нотаріально посвідчений договір пожертви земельної ділянки від 18.02.2020, укладений між ОСОБА_3 та ОСББ «Сонячне - місто», про передачу в пожертву ОСББ земельної ділянки кадастровий номер 3210900000:01:043:0067 (номер витягу з Держ. Реєстру 200665809);
- договір, укладений виконавчим комітетом Ірпінської міської ради в особі заступника голови Михальченко Л.Я. та ОСББ «Сонячне - місто» в особі голови правління Цицака С.К., про співфінансування від 07.09.2021 № 389;
- кошторис ТОВ «БК Сервіс Дом» на ремонт, монтаж водостічної системи ОСББ «Сонячне - місто»;
- заяву на участь у конкурсі Програми співфінансування;
- договору підряду на монтаж водостічної системи від 01.07.2021;
- платіжне доручення від 07.07.2021 №423;
- платіжне доручення від 02.09.2021 № 449;
- платіжне доручення від 13.09.2021 № 451;
- видаткову накладну від 27.08.2021 № 210827001;
- довідки про вартість виконаних будівельних робіт з монтажу водостічної системи, форма КБ-3;
- акти прийняття виконаних будівельних робіт з монтажу водостічної системи, форма №КБ-2в.
Рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2025 у справі №911/2689/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 23.02.2026 у справі №911/2689/25 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто з позивача 15000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне - місто» на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2026 у справі № 911/2689/25 залишено без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2026 у справі № 911/2689/25 залишено без змін.
27.04.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просить врахувати п. 2 прохальної частини відзиву відповідача щодо розподілу судових витрат.
Так, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне Місто» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000 грн 00 коп.
Водночас, як вбачається із постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026, судом не було вирішено питання щодо заявленого розподілу судових витрат.
28.04.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про відмову у задоволенні клопотання та/або зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Також, 30.04.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне Місто» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 30.04.2026 призначено розгляд заяв представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі №911/2689/25 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
04.05.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, розглянувши заяви представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі №911/2689/25, дійшла до наступних висновків.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем подані 27.03.2026 разом із відзивом на апеляційну скаргу, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано укладений між ОСОБА_1 (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту» (виконавець) договір про надання правничої допомоги від 27.03.2026, відповідно до пункту 1.1 якого замовник в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає завдання, а виконавець бере на себе зобов`язання відповідно до завдання замовника надавати йому правничу допомогу (адвокатські послуги), яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2 договору визначено, що метою укладання договору є надання правничої допомоги (адвокатських послуг) щодо представництва інтересів замовника у справі № 911/2289/25 в Північному апеляційному господарському суді.
Пунктом 4.1 договору обумовлено, що за надання правничої допомоги замовник сплачує виконавцю грошові кошти/винагороду у наступному розмірі - 25 000,00 грн за захист інтересів замовника в Північному апеляційному господарському суді у справі № 911/2689/25.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата здійснюється шляхом видачі виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця після надання відповідних та набрання рішенням суду у справі законної сили (якщо інше не буде домовлено сторонами).
Відповідно до пункту 6.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань (з врахуванням строку надання послуг).
27.03.2026 виконавець і замовник підписали акт прийому-передачі наданих послуг на суму 25 000,00 грн, згідно з яким на виконання умов договору про надання правової допомоги від 09.09.2025 були надані наступні послуги (правнича допомога):
1) здійснено правовий аналіз апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2025 у справі № 911/2689/25;
2) підготовлено відзив на апеляційну скаргу у справі № 911/2689/25.
Доводи позивача про те, що акт виконаних робіт містить домовленість про те, що оплата здійснюється після надання відповідних послуг, але не раніше ніж 90 днів після набрання судовим рішенням Північним апеляційним господарським судом у справі 911/2689/25, що є підтвердженням не понесення відповідачем на момент перегляду апеляційним судом рішення першої інстанції жодних витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Стосовно доводів позивача, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та не є співмірним із обсягом наданих послуг, часом витраченим на виконання відповідних робіт, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Дійсно, до моменту ухвалення постанови позивачем не подавалось клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, на що наголошує відповідач, тоді як такі заперечення були подані 28.04.2026.
Водночас, оскільки відповідні витрати відповідача на професійну правничу допомогу не були вирішені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026, такі витрати підлягають розподілу шляхом ухвалення додаткової постанови, а тому позивач не позбавлений процесуального права заявляти заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з нього, а суд, у свою чергу, зобов`язаний перевірити обґрунтованість та співмірність заявлених до відшкодування сум з урахуванням критеріїв, визначених процесуальним законом.
При цьому, колегія суддів зазначає, що об`єднана палата Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019) зробила висновок, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
У таких випадках суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі №357/380/20 сформувала висновок, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зміст частини третьої статті 141 ГПК України є аналогічним змісту частини п`ятої статті 129 ГПК України, керуючись якою суд з власної ініціативи може не розподіляти витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Тобто до критеріїв розподілу судових витрат, передбачених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, відносяться: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (з урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №357/380/20).
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В питанні розподілу витрат на правничу допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Колегія суддів, оцінивши поданий до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, встановила, що викладена у ньому правова позиція не відрізняється від доводів, які були викладені у відзиві на позов та подальших поясненнях по суті справи, поданих у суді першої інстанції.
Колегія суддів враховує, позиція представника відповідача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, оскільки цей ж адвокат надавав правову допомогу як у першій, так і у апеляційній інстанції, тому, відповідно, був обізнаний з усіма деталями, що випливають із даної справи.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Отже, дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 25 000,00 грн не відповідає критерію обґрунтованості, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.
А тому, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу відповідних витрат, керуючись зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи приписи частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 ГПК України, з огляду на обсяг виконаних робіт та те, що правова позиція відповідача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, враховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, з огляду на відмову у задоволенні поданої позивачем апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що справедливим та співрозмірним є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 500,00 грн.
А тому, з огляду на викладене вище, судова колегія вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяви представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячне - місто» (08200, Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Рильського Максима, буд. 7-г; код ЄДРПОУ 37075925) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
3. В решті вимог заяви відмовити.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки. 

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко