ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2026  	Справа №607/25783/25 Провадження №1-кп/607/548/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 
за участю секретаря с/з   ОСОБА_2 
за участю прокурора    ОСОБА_3 
обвинуваченого    ОСОБА_4 
захисника-адвоката   ОСОБА_5 
потерпілого    ОСОБА_6 
законного представника
потерпілої ОСОБА_6    ОСОБА_7 
представника потерпілої
ОСОБА_6 - адвоката    ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №12025211040001666 від 04.10.2025 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , пенсіонера, не депутата, не адвоката, раніше не судимого, - 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

1. Встановлені судом обставини кримінального правопорушення.

04.10.2025 року, близько 09 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керував технічно-справним автомобілем Renault Scenic, рухався по проспекту Степана Бандери в напрямку вул. Євгена Коновальця, що у м. Тернополі.
Під час руху водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували її своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків,
Так, в цей час на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги справа - наліво відносно напрямку руху автомобіля Renault Scenic, p.н. НОМЕР_1 пішохід - ОСОБА_6 .
Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась по ньому, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою правою частиною транспортного засобу.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правої нижньої кінцівки у виді черезсуглобоваго перелому медіального (внутрішнього) епіфізу великогомілкової кістки та пошкодження зв`язкового апарату колінного суглоба (розриву латеральної колатеральної зв`язки та пошкодження (без зазначення виду ушкодження) латеральної стегново-надколінної зв`язки), закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку та зовнішніми ушкодженнями - "забійною" раною лобової ділянки голови справа, гематомою правої брови, крововиливом у білкову оболонку правого ока та синцем верхньої повіки правого ока, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1(а,в), 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. 
За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

2. Висловлена обвинуваченим ОСОБА_4 безпосередньо у судовому засіданні позиція з приводу пред`явленого йому обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4  свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся, вказав, що з примирився потерпілою, повністю відшкодував їй завдані збитки, та просить суворо його не карати.

3. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у відповідності до приписів ч.3 ст.349 КПК України. Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд дійшов переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4. Мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 . 

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4  встановлено, що він народився у с.Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , пенсіонер, не депутат, не адвокат, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України класифікується як нетяжкий злочин (ч.1 ст.286 КК України), особу винного, його вік, сімейний стан, зокрема те, що обвинувачений одружений, а його дружина ОСОБА_9 , 1951 року народження, є особою з інвалідністю І групи, та стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому. 
Так, згідно з письмовою заявою потерпілої ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_8 від 20.05.2026 року, потерпіла ОСОБА_6 , цією заявою повідомляє суд, що не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки шкода, що підлягає до відшкодування у зв`язку із вчиненням ДТП, яка мала місце 04.10.2025 на проспекті Степана Бандери у м. Тернополі та унаслідок якої потерпіла отримала тілесні ушкодження, їй відшкодована повною мірою. Відмовляєтеся від заявленого нею цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 , та просить залишити його без розгляду. Крім цього, у разі доведеності вини ОСОБА_4 , просить обрати йому покарання не пов`язане із сплатою штрафу, тобто застосувати положення ст.69 КК України, у вигляді пробаційного нагляду (п. 7-1 ст. 51 КК України). Однак, потерпіла наполягає на застосуванні до ОСОБА_4 , додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
У судовому засіданні у обвинуваченого з`ясовано, що його дружина ОСОБА_9 , 1951 року народження, з якою він спільно проживає, повністю втратила зір, має інші важкі захворювання, у зв`язку із чим потребує постійних лікування та допомоги від обвинуваченого, а інші особи, які б могли надавати таку допомогу поряд із обвинуваченим, відсутні.
На підтвердження стану здоров`я дружини обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_9 стороною захисту надано копії довідки КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" №2084 від 29.10.2025 року, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1064015, пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 .
При цьому обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , висловлену потерпілою у письмовій заяві від 20.05.2025 року, яка просить суд при призначенні покарання обвинуваченому застосувати норми ст.69 КК України, що підлягає врахуванню в сукупності з усіма іншими обставинами, які суд повинен врахувати при призначенні покарання у відповідності до приписів закону про кримінальну відповідальність.
Згідно з положеннями ст.65 КК України підстави призначення більш м`якого покарання визначено статтею 69 КК України.
У відповідності до приписів ст.69 КК України (у її редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення), за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.
Таким чином, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, які суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги наявність цих пом`якшуючих покарання обставини, а також враховуючи особу обвинуваченого, який є пенсіонером, особою похилого віку, його соціальні зв`язки, а саме те, що обвинувачений проживає разом із дружиною, яка є особою з інвалідністю І групи та потребує постійних лікування та сторонньої допомоги, яку надає обвинувачений, відсутність обтяжуючих покарання обставин, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, суд, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, у даному конкретному випадку, вбачає за можливе застосувати ч.1 ст.69 КК України, та призначити обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.1 ст.286 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду, а додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами призначити у межах строку, визначеного у санкції ч.1 ст.286 КК України.
На переконання суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

5. Вирішення пред`явленого законним представником потерпілої ОСОБА_6 – ОСОБА_7 цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У даному кримінальному провадженні законний представник потерпілої ОСОБА_6 – ОСОБА_7 звернулася до суду із цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 250000грн.
Враховуючи подану суду письмову заяву потерпілої ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_8 від 20.05.2026 року, у якій потерпіла просить залишити цивільний позов без розгляду, вказаний цивільний позов слід залишити без розгляду.

6. Мотиви прийняття рішення щодо застосованих заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст.174 КПК України після набрання вироком законної сили слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2025 року у справі №607/20693/25 (провадження №1-кс/607/5877/2025), на майно, а саме: 
- автомобіль марки Renault Scenic, p.н. НОМЕР_3 , номер кузова/шасі НОМЕР_4 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 .

7. Вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні у порядку ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про долю речових доказів і документів у даному кримінальному провадженні, суд керується положеннями ч.9 ст.100 КПК України.
Речові докази у кримінальному провадженні: 
- автомобіль марки Renault Scenic, p.н. НОМЕР_3 , слід повернути володільцю - обвинуваченому ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

8. Вирішення питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних витрат в порядку ст.124 КПК України.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Стороною обвинувачення надано суду відомості щодо процесуальних витрати за проведення у кримінальному провадженні:
- судової фототехнічної експертизи від 12.11.2025 року №СЕ-19/120-25/13950-ФП у розмірі 3565,60грн.;
- судової інженерно-транспортної експертизи від 24.11.2025 року №СЕ-19/120-25/13274-ІТ у розмірі 3119,90грн.;
- судової інженерно-транспортної експертизи від 24.11.2025 року №СЕ-19/120-25/13245-ІТ у розмірі 2674,20грн.;
- судової інженерно-транспортної експертизи від 26.11.2025 року №СЕ-19/120-25/14738-ІТ у розмірі 3565,60грн.
У судовому засіданні сторона захисту просить звільнити повністю обвинуваченого від сплати процесуальних витрат, посилаючись на вкрай скрутне матеріальне становище обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що єдиним джерелом як його доходу, так і доходу його дружини, є пенсійні виплати, які разом становлять близько 11700грн. на місяць (4700грн. пенсійних виплат отримує обвинувачений та 7000грн. – його дружина). При цьому, із цієї суми 3500-4000грн. щомісячно витрачається на оплату комунальних послуг, близько 6000грн. на проїзд та відвідування медичного закладу, який дружина обвинуваченого змушена за станом здоров`я відвідувати тричі на тиждень (по понеділках, середах та п`ятницях), близько 3000грн. на придбання ліків. У зв`язку із вищевказаним, обвинувачений ОСОБА_4 змушений позичати кошти у третіх осіб та на даний має борги перед ними.
Згідно з ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За наведених обставин, враховуючи скрутний майновий стан обвинуваченого, єдиним джерелом доходу сім`ї якого є пенсійні виплати, стан здоров`я дружини обвинуваченого, яка є особою з інвалідністю І групи та потребує постійних лікування та допомоги від обвинуваченого, суд вважає, що слід звільнити повністю обвинуваченого від належних до сплати процесуальних витрат за проведення у кримінальному провадженні судових експертиз, а вказані витрати компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.118, 124, 128, 349, 369, 370, 374 КПК України, ст.ст.50, 65, 66, 67, 286 КК України, суд, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Згідно з ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_6 – ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2025 року у справі №607/20693/25 (провадження №1-кс/607/5877/2025), на майно, а саме: 
- автомобіль марки Renault Scenic, p.н. НОМЕР_3 , номер кузова/шасі НОМЕР_4 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні: 
- автомобіль марки Renault Scenic, p.н. НОМЕР_3 , - повернути володільцю - обвинуваченому ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

Звільнити повністю обвинуваченого ОСОБА_4 від належних до сплати процесуальних витрат за проведення у кримінальному провадженні судової фототехнічної експертизи від 12.11.2025 року №СЕ-19/120-25/13950-ФП у розмірі 3565,60грн.; судової інженерно-транспортної експертизи від 24.11.2025 року №СЕ-19/120-25/13274-ІТ у розмірі 3119,90грн.; судової інженерно-транспортної експертизи від 24.11.2025 року №СЕ-19/120-25/13245-ІТ у розмірі 2674,20грн.; судової інженерно-транспортної експертизи від 26.11.2025 року №СЕ-19/120-25/14738-ІТ у розмірі 3565,60грн., а вказані процесуальні витрати компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя	ОСОБА_1