Справа № 183/6037/26
№ 1-кп/183/2021/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 12026047350000098 від 02 травня 2026 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освіту, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді тесляра лісозаготівельного взводу роти заготівлі дерев`яних конструкцій мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акта обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю згодний із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним проступку, в присутності захисника ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у порядку спрощеного провадження, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.
В тексті обвинувального акта викладене клопотання прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти такого розгляду, про що надала відповідну заяву.
За результатами спрощеного провадження судом встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2025 №138, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду тесляра лісозаготівельного взводу роти заготівлі дерев`яних конструкцій мостового батальйону, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливою і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самій і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованою, зразком високої культури, скромності й витримки.
Проте, в порушення зазначених вимог законодавства, солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи - умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді тесляра лісозаготівельного взводу роти заготівлі дерев`яних конструкцій мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, 07 квітня 2026 року о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи у дверному проході кімнати №4, розташованої у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наблизився впритул до ОСОБА_5 та наніс останній один удар долонею правої руки у ліву частину голови, після чого наніс ще один удар кулаком правої руки у підборіддя зліва, внаслідок чого ОСОБА_5 втратила рівновагу та вдарилася лівою рукою о поверхню дерев`яної тумби, тим самим спричинивши останній тілесні ушкодження у виді синців на підборідді зліва, на задній поверхні верхньої третини лівого плеча, по зовнішній поверхні лівого передпліччя, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Таким чином, солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України – умисне легке тілесне ушкодження.
Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, винуватість ОСОБА_3 у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення ОСОБА_3 визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. 
Також судом враховується, що ОСОБА_3 за місцем мешкання та служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, вважає, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових правопорушень.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3  винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1