ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2-о/381/61/26
381/1912/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
18 травня 2026 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Анапріюк С.П.,
з участю секретаря Куліковських А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, 
установив:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, у якій просить встановити факт того, що період його навчання у Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю «Автомобільні шляхи», згідно із дипломом НОМЕР_1 , виданим Донецьким політехнічним інститутом в м. Донецьк 07.06.1990 року, реєстраційний номер 20, становить з 01.09.1983 року по 07.06.1990 року ( з урахуванням строку служби у Збройних силах СРСР з 28.06.1984 по 23.05.1986).
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник у 1983 році вступив до Донецького політехнічного інституту на навчання за спеціальністю «Автомобільні шляхи» та закінчив навчання у цьому навчальному закладі у 1990 році, про що свідчать відомості отриманого ним диплому та додатку до нього. Під час навчання заявник призваний на строкову військову службу до Збройних Сил СРСР, яку він проходив з 28.06.1984 по 23.05.1986, після чого продовжив навчання в інституті. Відомості про здобуту освіту та період навчання також містяться у військовому квитку та трудовій книжці заявника. Період проходження ним строкової військової служби підтверджений довідкою ТЦК та СП.
Після досягнення пенсійного віку заявник звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, однак у задоволенні цієї заяви йому відмовлено. Підставою такого рішення зазначено незарахування до страхового стажу періоду навчання заявника у Донецькому політехнічному інституті, у зв`язку із відсутністю первинних документів про це. Заявник звернувся до ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» із заявою про надання відомостей на підтвердження його навчання у цьому закладі освіти, однак у задоволенні цієї заяви йому відмовлено з причини відсутності доступу до архівів у зв`язку із тимчасовою окупацією м. Донецька, де вони розташовані.
Заявник зазначає, що встановлення факту щодо періоду його навчання у цьому навчальному закладі має для нього значення, оскільки впливає на обрахування наявного у нього стажу та впливає на його право на призначення пенсії за віком.
Іншим способом, аніж на підставі рішення суду, підтвердити цей факт він не має можливості, оскільки доступ до архіву навчального закладу неможливий, архівні відомості не передані на підконтрольну органам державної влади територію.
Вказане стало підставою для звернення до суду з цією заявою.
Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 06 квітня 2026 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні у порядку окремого провадження на 20.04.2026.
Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області скористалося своїм правом подання до суду заперечень на заяву.
20.04.2026 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – Урлюк М.В. через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якому зазначив, що ГУ ПФУ у Волинській області заперечує проти її задоволення та просить залишити заяву без розгляду.
У відзиві зазначено, що заявник звернувся до суду з вимогою встановити факт періоду його навчання у Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1983 по 07.06.1990 з урахуванням проходження строкової військової служби, що, на його думку, є необхідним для призначення пенсії за віком.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області вказує, що, на його думку, встановлення такого факту в порядку окремого провадження не передбачено ЦПК України, а зі змісту заяви вбачається спір про право на призначення пенсії. З огляду на це спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також посилається на те, що заявнику вже було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема через незарахування до стажу спірного періоду навчання.
28.04.2026 року заявник ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, викладених у відзиві від 17.04.2026 року.
Заявник зазначає, що заперечення заінтересованої особи є безпідставними та формальними, оскільки встановлення факту навчання у Донецькому політехнічному інституті за період з 01.09.1983 по 07.06.1990, з урахуванням проходження строкової військової служби з 28.06.1984 по 23.05.1986, має юридичне значення для призначення пенсії за віком.
На підтвердження своїх доводів заявник посилається на наявні у нього документи, що містять відомості про цей факт: диплом про закінчення навчального закладу, додаток до диплома, військовий квиток та трудову книжку.
Також зазначає, що неможливість отримання архівних довідок зумовлена тимчасовою окупацією м. Донецька та відсутністю доступу до документів навчального закладу.
Заявник вказує, що між зарахуванням до навчального закладу та його закінченням минув період тривалістю 7 років, що підтверджує безперервність його навчання та проходження ним строкової військової служби у цей час.
Крім того, заявник наголошує, що відсутність можливості підтвердження навчання в адміністративному порядку унеможливлює позасудовий спосіб встановлення цього факту, а тому справа підлягає розгляду судом у порядку окремого провадження.
У зв`язку з цим заявник просить суд відхилити доводи заінтересованої особи та задовольнити заяву про встановлення факту повністю.
Заявник у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені в заяві. Пояснив суду, що він дійсно навчався в інституті протягом 7 років, під час навчання, після закінчення першого курсу, він був призваний на строкову військову службу, яка тривала два роки. Після закінчення військової служби він продовжив навчання в інституті та за наслідками цього отримав диплом про вищу освіту. Цей диплом та додаток до нього містять відомості про період його навчання. Такі ж відомості наявні у його трудовій книжці. Період проходження строкової військової служби підтверджується відомостями його військового квитка та довідки ТЦК та СП. У зв`язку із відмовою пенсійного органу зарахувати цей стаж його навчання, для отримання підтвердних документів він звернувся до навчального закладу, який наразі переміщений до Львівської області. Однак отримав відмову в отриманні такої інформації з причини відсутності доступу до архіву інституту, у якому він начався, оскільки м. Донець перебуває на тимчасово окупованій території. Вказана обставина унеможливлює підтвердження його періоду навчання та, у зв`язку із цим, він позбавлений можливості звернутись до пенсійного органу з заявою та відповідними документами для розгляду питання про призначення йому пенсії.
Заявник надав суду для огляду оригінали всіх документів, про які зазначив у своєму поясненні.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині відзиву просив розглядати справу без його участі.
Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, свідків, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення справи, дослідивши докази, якими обґрунтовуються вимоги заяви, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.
Відповідно до відомостей диплому серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , він у 1983 році вступив до Донецького політехнічного інституту та у 1990 році закінчив повний курс навчання вказаного інституту за спеціальністю «Автомобільні шляхи». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 07 червня 1990 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженера-будівельника (а.с. 11).
Згідно з відомостями додатку до диплому № НОМЕР_1 від 7 червня 1990 року, ОСОБА_1 , за час навчання виконав навчальний план за спеціальністю 1211 «Автомобільні шляхи» та склав заліки та іспити, державні іспити, відповідно до зазначеного у ньому переліку. Також ОСОБА_1 захистив дипломний проєкт на тему «Проект реконструкції автомобільного шляху Дідівщина - межа області у Київській області» з оцінкою відмінно (а.с. 12-12 зворот).
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі «професія, спеціальність» зазначено «бетонщик». Запис номер 5 містить інформацію про те, що 01.09.1983 ОСОБА_1 вступив до Горлівської філії ДПІ (наказ 01-720 від 25.08.1983), 30.07.1990 ОСОБА_1 навчався у ГФ ДПІ на стаціонарному відділенні факультету «АД» (наказ 598-04 від 02.07.1990. Вказані записи засвідчені підписами посадових осіб та відтисками відповідних штампів (а.с. 13-20).
Згідно з відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він проходив військову службу у Збройних силах СРСР з 28.06.1984 по 23.05.1986 на посадах рядового складу (п. 10). У пункті 7 цього квитка з назвою «Освіта» зазначено Донецький політехнічний інститут у 1990 році, у пункті 7 «Найменування професії» – інженерно-технічна (а.с. 21-23).
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11/55 від 05.02.2026 року, виданої старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 , 1966 року народження, він проходив строкову військову службу у Збройних Силах з 28 червня 1984 року по 23 травня 1986 року на посадах рядового та сержантського складу. Підстава видачі довідки – особова справа № 7373.
Згідно з листом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» № 01/13/201 від 16.03.2026 року, ОСОБА_1 надана відповідь на його запит від 25.02.2026 року щодо видачі довідки про підтвердження періоду навчання в Донецькому політехнічному інституті з 1983 по 1990 за спеціальністю «Автомобільні шляхи», диплом НОМЕР_1 від 7 червня 1990 року, реєстраційний номер 20. Зазначено про те, що у зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецьк, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьк, у адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 03.10.2014. Внаслідок відсутності доступу до архівів документів, підтвердити період навчання ОСОБА_1 у Донецькому політехнічному інституті 1983 по 1990 роки за спеціальністю «Автомобільні шляхи», диплом НОМЕР_1 від 7 червня 1990 року, реєстраційний номер 20, неможливо. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, та у подальшому подати до університету рішення суду, на підставі якої йому буде надана відповідна довідка.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 2634/03-16 від 17.02.2026, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди згідно з трудовою книжкою: «період навчання згідно диплому НОМЕР_1 з 01.09.1983 по 07.06.1990 (навчання перетинається з військовою службою). Необхідне підтвердження первинними документами». ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 27, 27 зворот).
Суд оглянув оригінали цих документів у судовому засіданні.
Нормативно-правове обґрунтування.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд, визначений ст. 315 ЦПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).
Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Найбільш важливі з точки зору суспільного буття особи юридичні факти, які підлягають визнанню в судовому порядку, визначені у частині першій статті 315 ЦПК України
Щодо інших юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, то вони підлягають встановленню в судовому порядку, за умов, передбачених частиною другою статті 315 ЦПК України, – якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такі ж критерії визначила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
Надаючи відповідь на заперечення заінтересованої особи проти цієї заяви та її твердження про наявність спору у цих правовідносинах, суд акцентує увагу на такому.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито – закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17).
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи – залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина четверта статті 315 ЦПК України, частина шоста статті 294 ЦПК України).
Отже, при розгляді цивільних справ суди встановлюють факти, що мають юридичне значення, передбачені частиною першою статті 315 ЦПК України або інші факти, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в порядку окремого провадження, якщо встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Частиною першою статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. 
Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином.
Судове рішення, ухвалене загальним судом у порядку окремого провадження, про наявність чи відсутність цього юридичного факту набуває самодостатнього значення і не є вирішенням питання про те, чи має заявник певне суб`єктивне право.
Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22).
Виходячи з наведених міркувань, суд враховує, що правова мета, задля якої заявник ініціює встановлення судом факту періоду його навчання, не може впливати на судову юрисдикцію та імперативно визначати вид судочинства, в якому такий факт підлягає розгляду.
Чинне законодавство України розглядає окреме провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення, як універсальну процесуальну форму (пункт 5 частини другої статті 293, частина друга статті 315 ЦПК України).
Окреме провадження характеризується безспірністю, тобто ніхто не заперечує те право, для реалізації якого заявнику треба встановити юридичний факт (частина шоста статті 294 ЦПК України).
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір – це суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний.
Спір має бути справжнім і серйозним, а не гіпотетичним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для права, про яке йдеться, а лише слабкий зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Grzeda v. Poland», № 43572/18, § 257, від 15 березня 2022 року).
Суд наголошує, що установлення факту щодо періоду навчання особи передує зверненню до відповідних органів за призначенням та отриманням пенсії.
Судове рішення про встановлення такого факту є тим документом, який заявник подає для призначення йому пенсії. Тобто таке судове рішення є обов`язковим (преюдиційним) для пенсійного органу.
Отже, чинне правове регулювання створює передумови для можливості реалізації права на призначення та виплату пенсії без вирішення публічно-правового спору, що відповідає як прагненню ефективного соціального захисту особи, так і принципам процесуальної економії.
Водночас, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень.
Однак на етапі встановлення юридичного факту щодо періоду навчання особи публічно-правовий спір між заявником та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення пенсії, ще не виник. 
Заперечення суб`єкта владних повноважень про те, що факт не підтверджений належними доказами, самі собою не свідчать про існування спору про право.
Публічно-правовий спір може виникнути (але не обов`язково) у тому випадку, якщо після встановлення судом факту щодо періоду навчання особи суб`єкт владних повноважень відмовив у призначенні пенсії з підстав, які не пов`язані з доведеністю цього факту.
У цьому випадку особа може оскаржити дії суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.
Отже, встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами. 
Об`єктом судового захисту у цьому випадку є охоронюваний законом інтерес, тобто обставини, від встановлення наявності або відсутності яких у особи може виникнути, змінитися або припинитися певне суб`єктивне право.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту того, що період його навчання у Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю «Автомобільні шляхи», згідно із дипломом НОМЕР_1 , виданим Донецьким політехнічним інститутом в м. Донецьк 07.06.1990 року, реєстраційний номер 20, становить з 01.09.1983 року по 07.06.1990 року (з урахуванням строку служби у Збройних силах СРСР з 28.06.1984 по 23.05.1986).
Заявник вказує, що встановлення цього юридичного факту йому необхідне для звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Також заявник надав суду оригінал диплому з додатком, відомості якого свідчать про те, що у цей період часу він здобував освіту (був студентом стаціонарного відділення) означеного навчального закладу. 
Крім цього, суд встановив, що інформація про періоди навчання заявника також підтверджується записами його трудової книжки, військового квитка, довідкою ТЦК та СП. Вказані документи також містять відомості щодо періоду проходження заявником строкової військової служби.
Звернення заявника до суду з цією заявою обумовлене відмовою пенсійного органу врахувати до стажу період його навчання відповідно до вказаного диплому, з тих підстав, що означені документи містять відомості про те, що він навчався 7, а не 5 років та на період проходження строкової військової служби не був відрахований з навчального закладу.
Така відмова, крім іншого, обґрунтована неможливістю підтвердження цих відомостей первинними документами, оскільки архів навчального закладу та документи за період навчання заявника перебувають на тимчасово окупованій території.
У зв`язку із відсутністю доступу до архіву навчального закладу заявник не має іншого способу підтвердити факт, який має юридичне значення, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого позасудового порядку встановлення цього факту.
З огляду на це суд враховує таке.
З 2014 року місто Донецьк є територією, яка окупована російською федерацією та непідконтрольна українській владі.
Заявник звертався до адміністрації Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» із запитом щодо видачі довідки про підтвердження періоду навчання в Донецькому політехнічному інституті з 1983 по 1990 за спеціальністю «Автомобільні шляхи», диплом НОМЕР_1 від 7 червня 1990 року, реєстраційний номер 20. 
Заявнику надана відповідь про те, що у зв`язку із тимчасовою окупацією міста Донецька, захопленням невідомими особами будівель та споруд університету, розташованих в місті Донецьку, в адміністрації університету на теперішній час відсутній доступ до будь-якої документації університету, створеної до 03.10.2014. Внаслідок відсутності доступу до архівів документів, підтвердити період навчання ОСОБА_1 у Донецькому політехнічному інституті з 1983 по 1990 роки за спеціальністю «Автомобільні шляхи», диплом НОМЕР_1 від 7 червня 1990 року, реєстраційний номер 20, неможливо. 
Відповідно до ч. 7 ст. 5-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тимчасово переміщеним вищим навчальним закладам архівні документи яких залишилися на тимчасово окупованій території або в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, дозволяється видача довідок про підтвердження трудового стажу та відомостей про періоди навчання на підставі дипломів, посвідчень, свідоцтва, довідок та інших документів, які можуть свідчити про існування таких відносин. 
Порядок замовлення, виготовлення, видачі, обліку документів про вищу освіту та додатків до дипломів європейського зразка, затверджений наказом Міністерством освіти і науки України № 249 від 06.03.2015 року.
Згідно з п. 1 Порядку № 249, цей Порядок встановлює механізм замовлення, виготовлення, видачі та обліку документів про вищу освіту за акредитованою освітньою програмою (спеціальністю, напрямом підготовки) та додатків до дипломів європейського зразка.
Відповідно до вказаного Порядку, замовлення та створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, є можливою за наявності можливості встановлення інформації про відповідний документ та факт його видачі на підставі документів, що містяться в архіві.
У зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України та тимчасовою окупацією міста Донецька Донецької області, де розташований архів навчального закладу, у якому здобував освіту заявник, захист його прав в іншій спосіб, аніж у судовому порядку, є неможливим.
Встановлення цього юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи чинне законодавство не передбачає.
Відповідно до п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.
Згідно з висновком Європейського суду з прав людини, викладеним у рішенні у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
У цій справі суд встановив, що обставини, про які стверджує заявник, підтверджені належними та достатніми доказами, дослідженими судом під час розгляду справи.
Встановлення факту щодо періоду навчання має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.
Отже, цей факт породжує для заявника юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Заявник позбавлений можливості в інший спосіб встановити та довести цей факт, оскільки первинні документи стосовно цього перебувають в архіві, який з 2014 року знаходиться на тимчасово окупованій території та доступ до нього неможливий.
Встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Виходячи з встановлених у справі фактичних обставин, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про те, заявник довів факт щодо періоду свого навчання та проходження під час цього навчання строкової військової служби.
Докази, які б свідчили про зворотнє, у матеріалах справи відсутні.
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність факту, про встановлення якого заявник просить суд. 
З урахуванням вказаного, а також того, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують наведені у заяві обставини, суд вважає наявними правові підстави для задоволення цієї заяви.
Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що період навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_4 у Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю «Автомобільні шляхи», згідно із дипломом НОМЕР_1 , виданим Донецьким політехнічним інститутом в м. Донецьк 07.06.1990 року, реєстраційний номер 20, становить з 01.09.1983 року по 07.06.1990 року ( з урахуванням строку служби у Збройних силах СРСР з 28.06.1984 по 23.05.1986).
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 25.05.2026.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК