ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2026	Справа № 910/3389/26	

розглянувши справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Парі Рітейл" (69002, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 90, код ЄДРПОУ: 38526354)
до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд. 14)
про стягнення матеріальної шкоди,
у складі суду судді Погрібної С.В.
за участю секретаря судового засідання Левчук В.С.
представники сторін згідно протоколу судового засідання

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Парі Рітейл" до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 108 261 545,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України позивачу завдано матеріальну шкоди внаслідок пошкодження належного йому майна.
Ухвалою суду від 30.03.2026 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час на усунення недоліків.
31.03.2026 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків, яка прийнята судом.
Ухвалою суду від 01.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.04.26 о 14:30 год.
Ухвалою суду від 06.04.2026 виправлено описку в резолютивній частині ухвали суду від 01.04.2026, зазначивши правильну дату підготовчого засідання, а саме 28.04.26. Все інше - по тексту залишено без змін.
Ухвалою суду від 28.04.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 19.05.26 о 14:00 год.
Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи по суті до суду не надходило.
Відповідно до частиною 4 статті 122 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.
Суд зазначає, що з 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні.
Суд зазначає, що національним законодавством України для консульських установ визначений судовий імунітет, окрім певних випадків, вичерпний перелік яких передбачений ст. 43 Віденської конвенції про консульські зносини.
У відповідності до положень статті 32 Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року, та ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», МЗС було розроблено алгоритм дій з питання отримання згоди російської сторони на відмову від судового імунітету держави у зв`язку із розглядом судами України цивільних справ за позовами проти РФ, у т.ч. в особі Посольства РФ в Україні, за яким МЗС доручало Посольству України в Російській Федерації передати до Міністерства Закордонних справ Російської Федерації ноту МЗС з питання отримання згоди Російської Федерації на відмову від судового імунітету під час розгляду судовими органами України справ за позовами проти РФ.
Разом із тим, у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБCЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992.
Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
Отже, подальше застосування зазначеного вище алгоритму з отримання згоди РФ на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів у даній категорії справ до російської сторони дипломатичними каналами унеможливлюється.
За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.
Крім того, у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.
Зокрема, 25.02.2022 Акціонерне товариство «Укрпошта» розмістило на власному офіційному вебсайті повідомлення про те, що припинено поштове співробітництво з поштою Російської Федерації, посилки та перекази в цю країну не приймаються. Іншими операторами поштового зв`язку також припинено доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.
Відтак, передача будь-яких документів компетентним органам Російської Федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі, неможлива, у зв`язку з чим суд не здійснює повідомлення відповідача про розгляд даної справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду Російської Федерації з судовим дорученням про вручення судових документів.
У зв`язку з вищевикладеним про дату, час і місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся шляхом розміщення інформації про призначення підготовчого засідання та судових засідань з розгляду по суті справи № 910/3389/26 на сторінці Господарського суду міста Києва на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, що підтверджено наявними в матеріалах справи роздруківками з офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні".
При цьому, судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.
Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Отже, повідомлення відповідача про розгляд даної справи є належним та можливим шляхом його ознайомлення з ухвалами у справі № 910/3389/26 в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/, а також шляхом публікації відповідних оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням факту розірвання дипломатичних відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України з 24.02.2022, а також неможливості надсилання поштової кореспонденції до Російської Федерації як засобами поштового зв`язку, так і за сприяння органів дипломатичної служби України, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.
Оскільки відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, не забезпечив участь своїх представників в судових засіданнях з розгляду справи по суті 19.05.2026, відповідач не надав відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, за відсутності будь - яких заяв та клопотань від відповідача станом на 19.05.2026, суд, на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами за відсутності представника відповідача.
В судовому засіданні 19.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 24.02.2022 Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан
22.10.2025 близько 5 години збройні сили РФ, порушуючи закони та звичаї війни, з застосуванням БПЛА здійснили обстріл цивільного об`єкту за адресою м. Київ, вул. Нижній Вал, 51, внаслідок якого відбулося пошкодження та руйнування будівлі за зазначеною адресою.
Окрім того, факт обстрілу російськими військами території міста Києва 22.10.2025 підтверджується інформацією з відкритих джерел.
За результатами зазначеного обстрілу відкрито кримінальне провадження №22025101110001206 від 22.10.2025. 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство з обмеженою відповідальністю «Парі Рітейл» є власником адміністративної нежитлової будівлі, загальною площею 9951,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал (Подільській р-н), буд. 51 та яка була пошкоджена внаслідок вищезазначеної атаки БПЛА 22.10.2025.
Відповідно до висновку експерта №25-48 від 14.01.2026, станом на дату проведення експертизи, вартість відновлювального ремонту зруйнованих та пошкоджених будівельних конструкцій адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 51, який зазнав пошкоджень внаслідок дій спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України становить 108 261 545,00 грн без ПДВ.
Зі змісту вищезазначеного висновку експерта, судом встановлено, що категорія пошкоджень будівельних конструкцій адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 51, який зазнав пошкоджень внаслідок дій спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, має наступні характеристики: «Наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій (категорій відповідальності конструкцій А та Б), ступінь та характер яких свідчить про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій». Будівлю віднесено до II категорії пошкоджень у зв`язку з наявністю таких пошкоджень - пошкодження несучих цегляних стін. Ці пошкодження мають II категорію пошкоджень, усунення яких здійснюється за рахунок виконання робіт з відновлення шляхом капітального ремонту.
Всі інші будівельні конструкції будівлі мають категорію пошкоджень І, яка характеризується наступним: «Наявні незначні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, але без порушення вимог щодо механічного опору та стійкості за граничним станом першої та другої групи», або взагалі пошкоджень не мають. Усунення пошкоджень першої категорії здійснюється за рахунок виконання робіт з відновлення шляхом поточного або капітального ремонту.
16.02.2026 комісією уповноваженого органу сформовано Акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації, № 5 відповідно до якого встановлено, що 22.10.2025, внаслідок ураження повітряними засобами - збройні сили РФ, порушуючи закони та звичаї війни, із застосування БПЛА здійснили обстріл цивільного об`єкту, внаслідок чого відбулося пошкодження адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 51, яка на праві приватної власності належить ТОВ «Парі Рітейл». В результаті обстеження було виявлено пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій орієнтованою загальною площею 4 722,89 кв.м.
Інформацію про пошкодження вищезазначеного нерухомого майна також було внесено до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації та 18.02.2026 сформовано відповідний витяг.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Статтею 15 ЦК України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Правовідносини щодо відшкодування збитків/шкоди врегульовані, зокрема положеннями глави 82 «Відшкодування шкоди" Розділу ІІІ "Окремі види зобов`язань" Книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з чч. 1, 3 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Суд зазначає, що відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації (далі - порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, починаючи з 19 лютого 2014 року.
Відповідно до п. 5 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії російської федерації (додаток до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 326) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.
Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.
Частиною першою ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди (постанова Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 922/3414/19 (пункт 58); постанова Верховного Суду від 10.08.2022 у справі № 905/1793/19 (пункт 14); постанова Верховного Суду від 23.03.2022 у справі № 917/674/17).
Спростування цієї вини (у тому числі з підстав вини самого позивача в заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто відповідача у правовідносинах про відшкодування шкоди.
Втім, у цій справі відповідачем свою вину у заподіянні шкоди позивачу не спростовано, а надані позивачем докази достовірно та вірогідно підтверджують, що саме внаслідок військової агресії РФ проти України, позивач поніс реальні збитки, які полягають у пошкодженні та руйнуванні нерухомого майна, яка належить йому на праві власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відтак, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, судом встановлено, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, майно позивача, яке належить йому на праві приватної власності, є частково знищеним, потребує часткового капітального ремонту та непридатне для подальшого використання без усунення відповідних пошкоджень та руйнувань, а розмір заподіяних збитків становить 108 261 545,00 грн.
Таким чином, позовні вимоги обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.
Також позивачем для встановлення розміру збитків було понесено витрати у загальній сумі 120 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 2 ст. 123 ГПК України). 
Статтею 127 ГПК України визначено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. 
Згідно ч. 2 ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. 
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. 
Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесення витрат на проведення оцінки майна, витрати позивача на проведення оцінки майна у цій справі у розмірі 120 000,00 грн пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та підтверджений належними доказами, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно п. 22) ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Парі Рітейл» було звільнено від сплати судового збору за звернення до господарського суду із даним позовом в силу приписів ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
Частиною 2 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За змістом пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01.01.2026 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 328,00 грн.
В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру про стягнення з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Парі Рітейл" матеріальної шкоди у розмірі 108 261 545,00 грн.
В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 931 840,00 грн (3 328,00 грн х 350 х 0,8), від сплати якого позивач був звільнений в силу Закону України "Про судовий збір".
Таким чином, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації в дохід Державного бюджету України, з огляду на задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись статтями 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд. 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Парі Рітейл" (69002, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 90, код ЄДРПОУ: 38526354) матеріальну шкоду у розмірі 108 261 545,00 грн та витрати на проведення оцінки у розмірі 120 000,00 грн.
3. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд. 14) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 931 840,00 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано після виходу судді з лікарняного 08.06.2026.

Суддя Світлана ПОГРІБНА