Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/672/26
Провадження №2/338/819/26

30 червня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Битківського Л. М.,
з участю секретаря Микитюк А. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачкою та первісним кредитором було укладено договір позики, за яким відповідачка отримала грошові кошти, однак належним чином свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати передбачених договором платежів не виконала.
Позивач зазначає, що в подальшому на підставі договору факторингу до нього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за відповідним договором позики, у зв`язку з чим він набув статусу нового кредитора у зобов`язанні.
Загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості становить 16 350 грн 00 коп.
Зокрема, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики №7836292 від 27 жовтня 2025 року в розмірі 16 350 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. — сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 грн 50 коп. — сума заборгованості за відсотками; 0 грн 00 коп. — сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування; 10 000 грн 00 коп. — сума заборгованості за пенею; 1 335 грн 50 коп. — сума заборгованості за комісією.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідачки просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву та доказів на спростування заявлених вимог суду не подала.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних.
За змістом ст. ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог законодавства, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона, позикодавець, передає у власність другій стороні, позичальникові, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі у випадках, визначених законом, а на підтвердження його укладення та умов може бути представлений інший документ, який посвідчує передання позичальнику визначеної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, тобто відступлення права вимоги.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За змістом ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу одна сторона, фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, клієнта, за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, боржника. Предметом договору факторингу може бути як наявна вимога, так і майбутня вимога.
Положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти, оферти, однією стороною та її прийняття, акцепту, другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може підписуватися електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7836292. За умовами цього договору відповідачці було надано позику в розмірі 5 000 грн 00 коп. строком на 30 днів, із зобов`язанням повернути суму позики, сплатити проценти та комісію.
Договір позики укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
20 лютого 2026 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20022026/4, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 від 20 лютого 2026 року до договору факторингу №20022026/4 від 20 лютого 2026 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №7836292 у розмірі 16 350 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу; 14 грн 50 коп. — заборгованість за відсотками; 10 000 грн 00 коп. — заборгованість за пенею; 1 335 грн 50 коп. — заборгованість за комісією.
Отже, позивачем надано копію договору позики, договір факторингу, витяг із реєстру боржників, розрахунок заборгованості та інші письмові докази на підтвердження укладення відповідачкою договору позики, отримання нею грошових коштів, невиконання зобов`язань та переходу до позивача права вимоги.
Відповідачкою доказів повернення отриманих коштів, сплати процентів або комісії суду не подано.
З огляду на це, суд вважає доведеними вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, процентами за користування позикою та комісією за надання позики.
Суд виходить із того, що комісія у розмірі 1 335 грн 50 коп. прямо передбачена умовами договору позики, визначена як складова плати за надання позики, її розмір погоджений сторонами під час укладення договору, а тому така вимога є договірною та не є пенею, штрафом чи іншим видом відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пеня, заявлена позивачем до стягнення у розмірі 10 000 грн 00 коп., за своєю правовою природою є видом цивільно-правової відповідальності відповідачки за порушення строків виконання грошового зобов`язання за договором позики.
Однак відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.
Цим же пунктом встановлено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання або часткове виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
Із матеріалів справи вбачається, що договір позики №7836292 укладений 27 жовтня 2025 року, тобто після 24 лютого 2022 року та в період дії в Україні воєнного стану. Заявлена позивачем пеня виникла саме як відповідальність відповідачки за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики.
За таких обставин, незалежно від того, чи передбачені договором умови про нарахування пені, положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України прямо звільняють позичальника від обов`язку сплачувати кредитодавцю пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання, а такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем.
Отже, правові підстави для стягнення з відповідачки пені у розмірі 10 000 грн 00 коп. відсутні, тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З урахуванням наведеного, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики №7836292 від 27 жовтня 2025 року у загальному розмірі 6 350 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу; 14 грн 50 коп. — заборгованість за відсотками; 1 335 грн 50 коп. — заборгованість за комісією.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені в розмірі 10 000 грн 00 коп. слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 6 350 грн 00 коп. із заявлених 16 350 грн 00 коп., з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 034 грн 02 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 259, 263–265, 268, 274–280 ЦПК України, ст. ст. 11, 205, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 610–612, 625, 626–629, 1046–1049, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №7836292 від 27 жовтня 2025 року у загальному розмірі 6 350 грн 00 коп., з яких:
5 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу;
14 грн 50 коп. — заборгованість за відсотками;
1 335 грн 50 коп. — заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 034 грн 02 коп.
У задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Битківський