ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15136/25 Суддя (судді) першої інстанції: Войтович І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
Приватне підприємство «Будпостач» звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці від 07.03.2025 №UA204150/2025/000023/1 про коригування митної вартості товарів. 
Позов мотивовано тим, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару позивач для митного оформлення імпортованого товару надав митниці основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту, проте відповідачем протиправно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору щодо подібних товарів) та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Рівненська митниця звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 01 липня 2025 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що декларантом не підтверджено заявлену митну вартість товару та не надано відомостей щодо усіх складових митної вартості, надані до митного оформлення документи містять розбіжності. 
Разом із апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі представника.
Як вбачається з поданого клопотання апелянта, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.
Дослідивши клопотання апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2025 та від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від Приватного підприємства «Будпостач» 15.09.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Також від представника позивача до суду 09.04.2026 надійшло обґрунтоване клопотання про прискорення розгляду справи.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.04.2013 між позивачем та виробником товарів компанією SUZHOU YMD MACHINERY CO.,LTD (Китай) укладено прямий контракт №335, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець приймає і оплачує товари: бетонозмішувачі, запчастини та аксесуари до них. Найменування (перелік), кількість, ціна за одиницю і загальна вартість товару, умови та строки поставки вказуються у проформах-інвойсах та інвойсах, що є невід`ємною частиною контракту. Сторони домовилися, що при здійсненні поставки товарів за даним контрактом, вони керуються правилами Інкотермс 2020, що зазначаються в інвойсі.
Для організації перевезення товарів до України позивач 24.02.2020 уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» договір транспортного експедирування №.
Для перевезення товарів до України позивач уклав 14.02.2022 з компанією Маеrsk А/S (Данія) договір №11А00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.
Продавець 17.10.2024 надав позивачу прайс-лист щодо ціни на бетонозмішувачі на умовах поставки FОВ порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020.
У цей же день, 17.10.2024 продавець надав позивачу комерційний інвойс №YМD-ВUD-20241017-1 для відвантаження товарів за ціною 113 288.00 доларів США, на умовах оплати кредит 180 днів з дати видачі коносаменту, на умовах поставки FОВ порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020.
Для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю 03.01.2025 оформлена митна декларація №223120250000033073 за ціною 113 288,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі.
Продавець 15.01.2025 передав товари перевізнику для доставки у порт Гданськ у Польщі та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент № АРU098290.
На товари, що вказані в комерційному інвойсі, 16.01.2025 виписаний сертифікат походження №25СЗ11990092/00001, що підтверджує країну походження товарів Китай.
18.02.2025 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав рахунок фактуру №5653458102, а перевізник компанія Маеrsk А/S (Данія) виписав інвойс №5653458103.
Для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 21.02.2025 виписав позивачу довідку про транспортні витрати №33, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів за межами території України складає 536 887,34 гри, а також 7 263,45 доларів США.
Відповідно до накладної УМВС від 02.03.2025 №01467 товари залізничним транспортом доставлені із порту Гданськ у Польщі до Рівненської митниці.
Позивач підготував до відповідача лист про оплату товарів та про те, що товари не страхувалися, а також презентацію про товари.
Позивач 07.03.2025 подав відповідачу митну декларацію №25UA204150000597U5 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 113 288,00 доларів США.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №25UA204150000597U5 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №/2025/000061, виписаної відповідачем, а саме:
- контракт від 08.04.2013 №335 між позивачем та компанією SUZHOU YMD MACHINERY CO.,LTD (Китай) з додатковими угодами до нього;
- прайс-лист продавця від 17.10.2024 щодо ціни товарів на умовах поставки FОВ порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020;
- комерційний інвойс від 17.10.2024 №YМD-ВUD-20241017-1 для відвантаження товарів відповідно контракту №335 від 08.04.2013 за ціною 113 288,00 доларів США, на умовах оплати кредит 180 днів від дати видачі коносаменту, на умовах поставки FОВ порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020;
- митну декларацію Китаю від 03.01.2025 №223120250000033073 для вивезення товарів в Україну за ціною 113 288,00 доларів США;
- сертифікат походження товару від 16.01.2025 №25С311990092/00001, згідно якого країною походження товарів є Китай.
- договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UА00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;
- договір від 14.02.2022 №UА00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Маеrsk А/S (Данія);
- коносамент від 15.01.2025 № АРU098290 про перевезення товарів водним транспортом від порту SHANGHAI у Китаї до порту Гданськ у Польщі;
- рахунок-фактуру експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 18.02.2025 № 5653458102 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;
- інвойс компанії перевізника Маеrsk А/S (Данія) від 18.02.2025 №5653458103 для оплати позивачем послуг з транспортування товарів;
- довідку експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 21.02.2025 №33, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів за межами території України складає 536 887,34 грн., а також 7 263,45 доларів США;
- залізничну накладну УМВС від 02.03.2025 №01467, згідно з якою товари з порту Гданськ у Польщі були доставлені до Рівненської митниці;
- лист позивача від 07.03.2025 про оплату товарів та про те, що товари не страхувалися;
- презентацію про товари;
- декларацію митної вартості.
07.03.2025 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №18503, у якому зобов`язав декларанта надати додатково документи:
1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару;
2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;
3) проформу-інвойс;
4) пакувальний лист;
5) транспортні (перевізні) документи, що стосуються перевезення з порту розвантаження (Гданськ, РL) до місця завантаження товару на залізничний транспорт (Шебжешин, РL);
6) банківські платіжні документи, що підтверджують вартість транспортно-експедиторського обслуговування (за наявності);
У відповідь на електронне повідомлення позивач 07.03.2025 повідомив відповідача, що всі наявні документи, що підтверджують митну вартість товару додані до митної декларації.
Таким чином, 07.03.2025 Рівненська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА204150/2025/000023/1, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів за резервним методом на рівні 3,32 доларів США/кг., інформаційне джерело митна декларація від 03.02.2025 № 25UА209140002663128.
Рівненська митниця 07.03.2025 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UА204150/2025/000061.
З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості, позивач 07.03.2025 заявив товари за митною декларацією № 25UА204150000598124, по якій були надмірно сплачені митні платежі: ПДВ на 541 168,58 грн.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Частиною першою статті 318 Митного кодексу України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
За приписами п.п. 23-24 частини першої статті 4 Митного кодексу України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Положеннями статей 49, 50 Митного кодексу України закріплено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно частин першої, другої статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
В силу вимог частин першої, другої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Нормами частини третьої статті 53 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
За приписами частин першої та другої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно вимог статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 07.05.2025 до оформлення подано відповідачу митну декларацію №25UA204150000597U5, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту).
На підтвердження митної вартості товару відповідачу надані наступні документи: контракт від 08.04.2013 №335 між позивачем та компанією SUZHOU YMD MACHINERY CO., LTD (Китай) з додатковими угодами до нього; прайс-лист продавця від 17.10.2024 щодо ціни товарів на умовах поставки FОВ порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020; комерційний інвойс від 17.10.2024 №YМD-ВUD-20241017-1 для відвантаження товарів відповідно контракту №335 від 08.04.2013 за ціною 113 288,00 доларів США, на умовах оплати кредит 180 днів від дати видачі коносаменту, на умовах поставки FОВ порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020; митну декларацію Китаю від 03.01.2025 №223120250000033073 для вивезення товарів в Україну за ціною 113 288,00 доларів США; сертифікат походження товару від 16.01.2025 №25С311990092/00001, згідно якого країною походження товарів є Китай; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UА00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UА00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Маеrsk А/S (Данія); коносамент від 15.01.2025 № АРU098290 про перевезення товарів водним транспортом від порту SHANGHAI у Китаї до порту Гданськ у Польщі; рахунок-фактуру експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 18.02.2025 № 5653458102 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанії перевізника Маеrsk А/S (Данія) від 18.02.2025 №5653458103 для оплати позивачем послуг з транспортування товарів; довідку експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 21.02.2025 №33, згідно з якою вартість послуг транспортування товарів за межами території України складає 536 887,34 грн., а також 7 263,45 доларів США; залізничну накладну УМВС від 02.03.2025 №01467, згідно з якою товари з порту Гданськ у Польщі були доставлені до Рівненської митниці; лист від 07.03.2025 про оплату товарів та про те, що товари не страхувалися; презентацію про товари; декларацію митної вартості.
Разом з тим, Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 07.03.2025 №UA204150/2025/000023/1, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом.
Як встановлено судом, у позові позивач посилається на ті обставини, що відповідач протиправно зобов`язав декларанта надати додаткові документи за відсутності підстав, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а тому протиправно вчинив наступні дії, направлені на прийняття рішення про коригування митної вартості.
За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Як стверджує позивач, у графі 33 спірного рішення відповідач не навів обґрунтованих сумнівів у правильності заявленої позивачем митної вартості, підстав для витребування додаткових документів, не вказав належних доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, отже протиправно витребував додаткові документи, а тому в митниці відсутнє право вчиняти наступні дії, спрямовані на коригування митної вартості товарів.
Як вбачається зі змісту гр. 33 оскаржуваного рішення, митний орган дійшов до висновку, що:
- відповідно ло п.1.2 додаткової угоди від 20.06.2023 №20 до контракту від 08.04.2023 №335 найменування (перелік), кількість, ціна за одиницю і загальна вартість товару, умови та строки поставки вказуються у проформах-інвойсах та інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту, однак проформи-інвойса надано не було;
- відповідно до п.3.4 додаткової угоди від 20.06.2023 №20 до контракту від 08.04.2013 №335 партія товару повинна супроводжуватися наступними відвантажувальними документами: інвойс, пакувальний лист, транспортний документ відповідно до виду транспорту, однак пакувального листа не надано;
- відповідно до коносаменту від 15.01.2025 №АР1Г098290 товар з Китаю надійшов до порту Гданськ, далі, доставка відбувалася залізничним транспортом, однак в накладній УМВСУ від 02.03.2025 №01467 зазначена станція відправлення - Шебжешин -Хрубешов-Ізов-Клевань, відповідно товаро-транспортні документи за маршрутом Гданськ- Шебжешин -відсутні;
- п.3.2 додаткової угоди від 20.06.2023 №20 до Контракту від 08.04.2013 №335 передбачено, що в обов`язки продавця входить сповіщення покупця засобами електронної пошти про планові дату відвантаження, відправлення та номер рахунку, місце відвантаження, найменування та кількість товару, що відвантажується, а також підтвердження про готовність прийняття товару продавцем або його уповноваженою особою, однак такі повідомлення чи будь-яка інформація відсутні; 
- відповідно до п.3.4 та п.3.5 додаткової угоди від 20.06.2023 №20 до контракту від 08.04.2013 №335 партія товару повинна супроводжуватися пакувальним листом, який до митного оформлення не надано, що також слудує з графи 24 накладної УМВСУ від 02.03.2025 №01467;
- надано накладну УМВС від 02.03.2025 №01467, згідно з якою вантаж слідує від станції Шебжешин, разом з тим дана станція відсутня в маршруті переміщення згідно з поданим рахунком про транспортно-екпедиційні витрати від 18.02.2025 № 5653458103;
- в копії митної декларації країни відправлення від 03.01.2025 № 2231202500000330 73 зазначений порт відправлення Яншань, що не кореспондується з коносаментом від 15.01.2025 № АРШ98290 та рахунком про транспортно-експедиційні послуги від 18.02.2025 №5653399726.
Що стосується підстав для коригування митної вартості товару, а саме не надання проформи-інвойсу слід зазначити, що чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі. 
Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Також, митним органом не зазначено яким чином такі відомості впливають на ціну товару, враховуючи надання декларантом інших документів (митна декларація країни відправлення, пакувальний лист), які в своїй сукупності надають можливість визначити дату відправки. 
Крім того, наданий позивачем комерційний інвойс, як розрахунковий документ містить інформацію про перелік поставлених товарів, їхню кількість і ціну, за якою вони поставлені, формальні особливості товару (кількість), умови поставки, відомості про відправника і одержувача. Таким чином, всі необхідні відомості, що повинні зазначені у комерційному інвойсі, вказані у ньому (а.с.24).
Щодо не надання до митного оформлення пакувального листа, то пакувальний лист не передбачений у переліку документів, визначених у статті 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість товарів.
Згідно з правовою позицією Верховного суду, зазначеною у постанові від 24.01.2020 у справі №808/8663/15, надання до митного оформлення такого документу як пакувальний лист не передбачено ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Крім цього, пакувальний лист, як документ в якому відображається вид товару, що знаходиться в товарному місці (контейнер, ящик, коробка тощо) не містить відомостей щодо вартості товару, а отже не може підтверджувати числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Таким чином, не надання до митного оформлення пакувального листа, не можливо визначити як розбіжність у поданих документах, яка стосується числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом".
Щодо транспортних (перевізних) документів за маршрутом Гданськ (Польща)-Шебжешин (Польща) судом встановлено, що відповідачу разом з митною декларацією, окрім інших транспортних документів, надана довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати.
У вказаній довідці експедитор вказав вартість залізничного перевезення саме від порту Гданськ у Польщі до пункту пропуску Грубешів-Ізов на кордоні Польщі з Україною.
Відповідно до «Правил заповнення декларації митної вартості» затверджених наказом Міністерства фінансів від 24.05.2012 №3599, та для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін. суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Відповідно до частини одинадцятої, дванадцятої, тринадцятої статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Отже, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, серед інших, належить рахунок-фактура або акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг.
Відповідно до положень Графи 20 Розділу ІІІ Правил № 599, документи про вартість перевезення видаються виконавцем договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, яким у відповідності до положень Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" є експедитор. При цьому правилами не передбачено обов`язку декларанта підтверджувати вартість перевезення на підставі документів, виданих суб`єктами господарювання, які безпосередньо здійснювали перевезення, тобто від перевізників.
Таким чином, довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати є достатнім документом для підтвердження вартості послуг транспортування товарів.
При цьому, відповідач не висловив сумнівів щодо зазначеного у довідці розміру вартості послуг за перевезення товарів у розмірі 536 887,34 грн, а також 7 263,45 доларів США, зокрема що вартість таких послуг є недійсною, неправдивою чи заниженою. 
При цьому, надані митному органу документи щодо вартості транспортних послуг, не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості чи ознак підробки та містили усі відомості, що підтверджують числові значення вартості транспортних витрат.
Щодо сповіщення покупця засобами електронної пошти про планові дату відвантаження, відправлення та номер рахунку, місце відвантаження, найменування та кількість товару, що відвантажується, а також підтвердження про готовність прийняття товару продавцем, суд зазначає, що не входить до переліку документів, визначеного частиною другою статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товарів. Отже, наявність у відповідача сумнівів щодо достовірності (ненадання) сповіщень згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України не є підставами для витребування додаткових документів. 
Щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товару, судом враховано наступне.
У постанові від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19 Верховний Суд зауважив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим у рішенні про коригування митної вартості.
Разом з тим, у оскаржуваному рішенні про коригування заявленої митної вартості інші дані, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відсутні.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Натомість, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом (резервним) та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яке є неправомірним та підлягає скасуванню судом.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Апеляційна скарга Рівненської митниці не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Рівненської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі №320/15136/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

О.В.Карпушова