ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/2812/26 пров. № А/857/25705/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Качмара В.Я., Матковської З.М., 
за участю секретаря судових засідань – Демидюк О.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року (головуючий суддя: Мартинюк В.Я., місце ухвалення - м. Львів, повний текст складено – 28.04.2026) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП», 17.02.2026 звернулося до суду з позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати: 
- наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 28.01.2026 року № 456-ПП «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» (код ЄДРПОУ – 43759280)»; 
- наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2026 року № 798-ПТ «Про перенесення терміну проведення перевірки ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» (код ЄДРПОУ 43759280)».
Обґрунтовує позов тим, що у плані-графіку проведення документальних планових перевірок на 2026 рік інформація про позивача міститься лише у розділі І, можливість проведення такої перевірки з питань, що висвітлені у спірному наказі (а) загальне дотримання податкового, валютного законодавства та б) дотримання вимог щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, існує виключно у випадку одночасного відбору платника податків до розділу І та розділу IV відповідного плану-графіку. Аналізуючи надану відповідачем разом із відповіддю на адвокатський запит інформаційно-аналітичну довідку, зазначає, що:
у такій відсутній будь-який критерій, визначений у п. 4 розд. 5 Порядку формування плану-графіка, за яким б відбирався позивач до плану-графіка на 2026 рік та вказував про існування ризику порушення зобов`язань із правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
критерії ризиків, що викладені в інформаційно-аналітичній довідці та продубльовані у відповіді відповідача від 06.02.2026 на адвокатський запит, наведені у п. 5 розд. 3 Порядку формування плану-графіка, який іменується «Порядок відбору до плану-графіка платників податків - юридичних осіб, фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів». За такими критеріями платників податків відбирають та включають виключно до розділу І, ІІ відповідного плану-графіку (див. п. 1 розд. 3 Порядку формування плану-графіка).
Тому, окрім як безпосереднього визнання відповідачем та ДПС України у відповідях на адвокатські запити відсутності відбору та включення позивача до розділу ІV плану-графіка на 2026 рік, зазначене також підтверджується й аналізом сформованої відповідачем інформаційно-аналітичної довідки, яка не містить у собі жодного критерію ризику діяльності позивача, як підстави проведення перевірки з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Завершуючи, позивач також просить скасувати похідний наказ від 10.02.2026 № 798-ПТ.
Рішенням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано, прийнятий Головним управлінням ДПС у Львівській області, наказ від 28.01.2026 за № 456-ПП в частині призначення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» за період діяльності з 18.08.2020 року по 30.09.2025 року щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» 2662 грн 40 коп. сплаченого судового збору.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилися сторони та оскаржили в апеляційному порядку. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, в частині відмови в позові, позивач покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, в частині задоволення позову, відповідач покликається на те, що ГУ ДПС у Львівській області не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу від 28.01.2026 № 456-ПП у частині призначення документальної планової перевірки ТзОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування з огляду на наступне. На переконання контролюючого органу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість скасування наказу після фактичного допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, оскільки такий наказ як акт індивідуальної дії вже був реалізований та вичерпав свою дію.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 року у справі № 380/2812/26 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ТзОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП».
Відповідач, 13.05.2026 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій просить таку залишити без задоволення.
Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а апеляційну скаргу товариства задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а податкового органу задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з таких мотивів.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, призначаючи документальну планову виїзну перевірку щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не дотримався критерію правомірності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому наказ від 28.01.2026 року за № 456-ПП в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню. Щодо спірного наказу від 10.02.2026 за № 798-ПТ, то суд першої інстанції вважав, що такий не визначає предмет перевірки, а лише переносить термін проведення такої, а тому, на переконання суду, не порушує прав позивача. У задоволенні решту позовних вимог відмовив.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до витягу з плану-графіка документальних планових перевірок на 2026 рік розміщеного на офіційному веб-порталі Державної податкової служби України позивача включено до Розділу І «Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб». 
На виконання згаданого плану-графіка відповідачем прийнято наказ № 456-ПП від 28.01.2026 та призначено документальну планову виїзну перевірку позивача з 10.02.2026 року тривалістю 10 робочих днів, за період діяльності з 18.08.2020 по 30.09.2025, з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та за період діяльності з 18.08.2020 року по 30.09.2025 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На підставі доповідної записки управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2026 № 39/13-01-07-15-06 відповідачем прийнято наказ від 10.02.2026 за № 798-ПТ, яким перенесено з 11.02.2026 термін проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, призначеної згаданим вище наказом, до моменту відновлення та надання документів.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1).
Згідно абзацу першого пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Абзацом першим пункту 77.1 статті 77 ПК України передбачено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
У абзаці другому цього ж пункту зазначено, що план-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи (абзац перший пункту 77.2 статті 77 ПК України).
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. (абзац другий пункту 77.2 статті 77 ПК України).
Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац третій пункту 77.2 статті 77 ПК України).
На виконання положень статті 77 ПК України, Міністерством фінансів України прийнято наказ від 02.06.2015 року № 524, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 року за № 751/27196, з наступними змінами та доповненнями, яким затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - Порядок).
Абзацом першим пункту 5 розділу I Порядку передбачено, що план-графік (коригування плану-графіка) складається з планів-графіків (коригувань планів-графіків) територіальних органів ДПС та затверджується Головою ДПС.
Згідно положень пункту першого Розділу ІІ Порядку, план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків (додаток 1), коригування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (додаток 2), структура плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (додаток 3) складається з чотирьох розділів:
розділ I. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб;
розділ II. Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів;
розділ III. Документальні планові перевірки платників податків - фізичних осіб;
розділ IV. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку, що єдиною законною підставою для прийняття наказу про проведення документальної планової перевірки є включення платника податків до затвердженого плану-графіка проведення документальних планових перевірок. Зазначений план-графік складається з чотирьох розділів та містить перелік платників податків, визначених за результатами відбору відповідно до встановлених критеріїв. За відсутності належного включення платника податків до відповідного розділу плану-графіка видання наказу про проведення документальної планової перевірки не відповідає вимогам податкового законодавства.
Згідно пункту 77.3 статті 77 ПК України забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, за винятком перевірок правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати митних платежів, податків і зборів, а також єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, гарантованими бюджетними коштами.
Зміст наведеної норми свідчить про те, що законодавець прямо допускає проведення документальної планової перевірки окремо щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам. Таким чином, перевірка з питань єдиного внеску може бути самостійним предметом документальної планової перевірки та не потребує одночасного охоплення інших податкових зобов`язань платника.
За таких обставин пункт 3 розділу V Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків підлягає тлумаченню та застосуванню у взаємозв`язку з положеннями пункту 77.3 статті 77 ПК України. Відтак положення зазначеного пункту не можуть трактуватись як такі, що у будь-якому випадку виключають самостійне включення платника податків до розділу IV плану-графіка. Лише у разі одночасного відбору платника податків як до розділу I, так і до розділу IV плану-графіка, такий платник підлягає включенню до розділу I плану-графіка проведення документальних планових перевірок. В інших випадках платник податків може бути включений до розділу IV плану-графіка як самостійного розділу, що охоплює перевірки з питань єдиного внеску.
Сторонами не заперечується, а матеріалами справи підтверджується, що відповідно до витягу з плану-графіка документальних планових перевірок на 2026 рік розміщеного на офіційному веб-порталі Державної податкової служби України позивача ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» включено до Розділу І «Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб». 
На виконання цього плану-графіка, відповідачем прийнято оскаржуваний наказ № 456-ПП від 28.01.2026 та призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» з 10.02.2026 тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 18.08.2020 по 30.09.2025, з двох питань:
- дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (відповідає розділу 1 плану-графіка на 2023 рік);
- щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (не відповідає розділу ІV плану-графіка на 2026 рік, куди ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» не було включено в план-графік на 2026 рік).
Відповідно до пункту 3 розділу 5 Порядку формування плану-графіка у разі одночасного відбору платника податків до розділу IV та розділу I плану-графіка такий платник включається до розділу І плану-графіка проведення документальних планових перевірок.
Аналіз змісту цієї норми вказує на те, що платник податку може включатися лише до розділу І плану-графіку та повторно не включатися до розділу IV плану-графіку лише за умови, що він попередньо був одночасно відібраний ДПС України за визначеними ПК України критеріями (ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) до обох цих розділів плану графіку і розділу І, і розділу IV.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при формуванні плану-графіка документальних планових перевірок на 2026 рік відповідач не здійснював відбір ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» на підставі критеріїв, визначених розділом V Порядку, що також підтверджується листами податкового органу за № 4698/6/13-01-07-12-15 від 06.02.2026 та від 24.11.25 за № 27658/8/99-00-07-01-01-07, в яких зазначено, що питання про включення позивача до розділу ІV плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2026 рік не розглядалось.
Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували проходження позивачем відбору відповідно до вимог пункту 4 розділу V Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків. 
Щодо поданих відповідачем, 08.06.2026 до суду апеляційної інстанції доказів, а саме листа ТУ БЕБ у Львівській області від 20.04.2026 № 28.11/3.3/11.30-/3580-26 з додатками, як додаткове підтвердження підстав для включення в план-графік перевірок, то суд такі не бере до уваги з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції вважає, що подані відповідачем до суду апеляційної інстанції лист ТУ БЕБ у Львівській області від 20.04.2026 № 28.11/3.3/11.30-/3580-26 та додані до нього документи не можуть бути прийняті судом як належні докази у справі, оскільки вони не були подані до суду першої інстанції, а відповідач не навів жодних об`єктивних причин, які б унеможливлювали їх подання на стадії розгляду справи судом першої інстанції. За відсутності виняткових обставин, передбачених частиною четвертою статті 308 КАС України, зазначені докази підлягають залишенню без оцінки судом апеляційної інстанції та не можуть бути враховані як підтвердження правомірності включення позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що частина поданих документів сформована після винесення оскаржуваних наказів, а тому не може бути належним доказом у цій справі.
Таким чином, відповідач не довів дотримання встановленої процедури відбору позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок, що ставить під сумнів правомірність прийнятих на її підставі рішень та вчинених дій.
Щодо покликання податкового органу на те, що оскаржуваний наказ від 28.01.2026 № 456-ПП «Про проведення перевірки» був реалізований шляхом допуску контролюючого органу до перевірки, а тому його скасування не є належним та ефективним способом захисту, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги з таких підстав.
Під допуском до податкової перевірки слід розуміти момент, коли уповноважені посадові особи платника податків (або інші особи, визначені Податковим кодексом України), після пред`явлення контролюючим органом необхідних документів, фактично дозволяють посадовим особам податкового органу розпочати здійснення перевірочних заходів.
Стаття 81 Податкового кодексу України встановлює, що посадові особи ДПС мають право приступити до перевірки лише після пред`явлення належним чином оформлених направлень, службових посвідчень та копії наказу про проведення перевірки. 
При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що допуск до перевірки має місце не лише у випадку прямого висловлення платником податків згоди на її проведення, а й тоді, коли останній фактично не перешкоджає проведенню перевірки та створює умови для здійснення перевірочних дій.
Зокрема, про допуск до перевірки можуть свідчити: підписання направлення на перевірку із відміткою про його отримання; надання перевіряючим доступу до приміщень, документів, касових операцій, РРО та інших об`єктів перевірки; початок надання документів або пояснень у межах проведення перевірки; відсутність заперечень щодо проведення перевірки після вручення необхідних документів.
Разом з тим судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі доповідної записки управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2026 № 39/13-01-07-15-06 відповідачем було прийнято наказ від 10.02.2026 № 798-ПТ, яким перенесено з 11.02.2026 строк проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, призначеної наказом від 28.01.2026 № 456-ПП, до моменту відновлення та надання відповідних документів.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право контролюючого органу на проведення перевірки фактично не було реалізоване, оскільки перевірка не розпочалася та була перенесена до усунення обставин, які перешкоджали її проведенню.
Отже, відсутні підстави вважати, що наказ про проведення перевірки вичерпав свою дію внаслідок його реалізації, а тому позивач не позбавлений права на його судове оскарження як способу захисту своїх прав та законних інтересів.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, призначаючи документальну планову виїзну перевірку, не дотримався критерію правомірності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому наказ від 28.01.2026 за № 456-ПП є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо оскаржуваного наказу від 10.02.2026 № 798-ПТ, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначений наказ не визначає ані підстав, ані предмета проведення перевірки, а лише передбачає перенесення строку її проведення. За своєю правовою природою такий акт є похідним від рішення про призначення перевірки та сам по собі не створює для позивача нових правових наслідків.
Відтак оскарження наказу від 10.02.2026 № 798-ПТ не може розглядатися як належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, оскільки скасування такого наказу не призведе до відновлення чи захисту його прав та законних інтересів без вирішення питання щодо правомірності самого рішення про призначення перевірки. Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в частині задоволення позову та ухвалення в цій частині нової постанови, а в решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).
Отже, враховуючи вимоги ст. 139 КАС України та те, що ТОВ «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 7987,20 грн (а. с. 124), а апеляційна скарга задоволена частково шляхом визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 28.01.2026 № 456-ПП, а тому необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 3993,60 грн.
Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд – 

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року у справі № 380/2812/26 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити у цій частині нову постанову, якою:
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Львівській області від 28.01.2026 № 456-ПП «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» (код ЄДРПОУ – 43759280)».
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року у справі № 380/2812/26 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ - 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРТІН ЕНЕРДЖІ ГРУП» (ЄДРПОУ – 43759280) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3993,60 грн (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні шістдесят копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 12.06.26