ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/3571/25
Провадження № 22-ц/820/1140/26

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року, суддя Завадська О.П., у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У листопаді 2025 року АТ «Сенс Банк», (в подальшому – Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 80769,65 грн та судових витрату справі.
Позов обґрунтував тим, що 31.08.2021 між АТ «Альфа - Банк» (після перейменування - АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено угоду про комплексне банківське обслуговування, у зв`язку з чим підписано угоду про обслуговування кредитної картки типу Visa Platinum «Cameleon» та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
За змістом угоди Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з максимальним лімітом 200000 грн, сума доступного ліміту 3000 грн, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 
Підписавши угоду, позичальник підтвердив, що ознайомився з умовами угоди та зобов`язується її виконувати.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Однак, ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 24.06.2025 заборгованість відповідача становить 80769,65 грн, з яких 44163,45 грн – прострочене тіло кредиту; 36606,20 грн - проценти за користування кредитом.
Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.02.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №651111832 від 31.08.2021 в розмірі 28089,21 грн (заборгованість за основною сумою боргу). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 847,84 грн, у стягненні витрат на правничу допомогу відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що долучений до матеріалів цивільної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором є внутрішнім документом фінансової установи, який не відображає процентної ставки, за якою було нараховано заборгованість зі сплати процентів. 
За період користування кредитними коштами відповідачем знято коштів з рахунку – 71735,36 грн, без урахування безпідставно нарахованих комісій та процентів відповідач повернув 43646,15 грн. 
Банк на регулярній основі збільшував кредитний ліміт, що призвело до збільшення комісії та процентів за користування карткою, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути залишок використаних та неповернутих грошових коштів.
Відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд вказав, що матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лойфером А.Е. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, розрахунку таких витрат.
В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування скарги Банк зазначив, що кредитний договір було укладено в електронній формі, підписано простим електронним підписом з використання ОТП пароля відповідно до вимог чинного законодавства. 
Позичальник прийняв пропозицію Банку, ознайомився з усіма умовами кредитування, користувався кредитними коштами, відтак погодився з умовами кредитування. 
Відповідачем не спростовано правильності розрахунку кредитної заборгованості, проведеного позивачем. 
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатись у ці правовідносини. Розмір витрат чітко визначено в договорі про надання послуг та відповідає вчиненим адвокатом діям, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем витрат на правничу допомогу. 
Перевіривши матеріали справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що 31.08.2021 ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який розміщено на сайті Банку.
Позичальник підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «Uj10IKw19+L/bI/qOpjL5fPi», направленого йому 31.08.2021 на номер телефону 0(68)9971508, та підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи з обраних умов кредитування тощо. 
31.08.2021 між Банком та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» з такими умовами: тип кредитування – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту – «Cameleon»; мета кредиту – споживчі цілі; максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) – 200000 грн; сума доступного кредиту (кредитної лінії) – 3000 грн; процентна ставка – 0,01% для торгових операцій, 37% – для операцій зняття готівки; тип процентної ставка – фіксована; тип картки – VISA Platinum строком дії 5 років; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше, ніж сума обов`язкового мінімального платежу 10% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі Банку угоді було присвоєно №651111832.
Згідно з випискою по рахунку Банк виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання, випустивши кредитну картку та надавши позичальнику у розпорядження кредитні кошти у розмірі відповідного кредитного ліміту. Відповідач активував кредитну картку та активно користувався кредитними коштами, в тому числі погашав заборгованість за отриманим кредитом.
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».
23.07.2025 АТ «Сенс Банк» направило на поштову адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якому позивачем попереджено відповідача про те, що станом на 16.07.2025 його заборгованість склала 81722,84 грн. У випадку несплати заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги Банк буде змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.
Згідно з розрахунком Банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним продуктом №651111832 станом на 24.06.2025 становила 80769,65 грн, з яких 44163,45 грн – прострочене тіло кредиту; 36606,20 грн – проценти за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі – Закон №675-VIII).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, між Банком та ОСОБА_1 31.08.2021 укладено електронний кредитний договір щодо надання кредиту вигляді встановлення кредитного ліміту на банківську картку АТ «Сенс Банк», зі строком кредитування 12 місяців, з можливістю пролонгації, обов`язковим мінімальним платежем в розмірі 10% від суми заборгованості, із процентною ставкою за користування кредитом 37%.
Згідно з випискою по банківському рахунку ОСОБА_1 , останній користувався кредитними коштами, однак вчасно їх не повертав, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість, яка за розрахунком Банку станом на станом на 24.06.2025 становила 80769,65 грн. 
Визначений позивачем розмір заборгованості за кредитом відповідає вимогам закону та положенням договору, позичальником не спростовано, відтак вказана заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку.
Висновки суду про стягнення на користь Банку виключно суми отриманих та неповернутих кредитних коштів колегія вважає помилковими, оскільки в підписаній відповідачем анкеті-заяві від 31.08.2021 передбачено сплату процентів за встановленою ставкою. 
Стосовно відмови суду першої інстанції у стягненні на користь Банку правничої допомоги колегія суддів зазначає наступне.
П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
П. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Закону України №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до ст. 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги наведено в ст. 1 Закону №5076-VI, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону №5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довіреністю №024529/25 від 22.07.2025 АТ «Сенс Банк» уповноважило адвоката Лойфера А.Е. представляти його інтереси на підставі договору про надання правової допомоги №1006 від 28.01.2025, договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025, укладеного між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» в особі керуючого Лойфера А.Е., відповідно до п. 3.1. якого винагорода виконавця (гонорар) становить – за підготовку і подання позовної заяви до суду – 375 грн, за отримання рішення суду – 225 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника – 7,85%.
Судом апеляційної інстанції установлено, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в сумі 6940,42 грн підтверджено належними та допустимими доказами, відповідач заперечень щодо такого розміру та відповідного клопотання про його зменшення не подав, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості стягнення правничих витрат з відповідача у зазначеному позивачем розмірі.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції в сумі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в сумі 6940,42 грн, витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 3633,60 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити. 
Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 80769,65 грн заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору в суді першої інстанції, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 6940,42 грн та 3633,60 грн витрат зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук 

А.П. Корніюк

І.В. П`єнта