Справа № 212/1797/26 
2/212/2970/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року місто Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., при секретарі судового засідання Мєхтієвій А.Е., за участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивача Лисенка А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа комунальне підприємство "Бахмутське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності, -
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2026 року позивачі звернулись до суду з позовом у якому просили визнати за ними право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку садибного типу А1 загальною площею 78,0 кв. метрів та житловою площею 50,80 кв. метрів, Сарай «В», АДРЕСА_2 , розташовані на земельній ділянці розміром 600,0 кв.м. по 1/2 частині кожному.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Рішенням Часовоярської міської ради Донецької області № 136 від 25 червня 1980 року ОСОБА_3 було виділено як забудовнику на право безтермінового користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв.м. У відповідності даного рішення було укладено договір про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності від 25 червня 1980 року згідно якого було передано як забудовнику на право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв.м. згідно з планом земельної ділянки. План земельної ділянки і проект побудови будинку знаходиться в бюро технічної інвентаризації та у забудовника. На виділеній земельній ділянці забудовник зобов`язується: побудувати одноповерховий поблочний, обкладений цеглою будинок, житловою площею 54,9 кв.м. з кількістю кімнат 4; літню кухню розм. 4x6 м; сарай розм. 4x6 м; сарай розм. 2x3 м, огородить домоволодіння з боку вулиці дерев`яним парканом висотою 1,6 м.; покрасить паркан, ворота і хвірточку з боку вулиці, в межах своє ділянки, посадить дерева в віці від 3 до 5 років, всього в кількості 4 шт в тому числі вишні; в палісаднику між будинком і вулицею посадити квіти на площадці 4 кв.м.; зробити тротуар в межах своєї ділянки шириною 1,5 м-асфальт. Закінчити будівництво до 25 червня 1983р. Даний договір засвідчений 18 червня 1980 року державним нотаріусом першої Артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2570. Згідно акту виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 10 липня 1980 року складеного у відповідності з рішенням виконкому Часовоярської міської ради від 25 червня 1980 року №136 установлено в натурі кордони присадибної земельної ділянки виділеної ОСОБА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. Кордони земельної ділянки закріплено на місцевості знаками, які передано забудовнику на зберігання. Після закінчення будівництва вище вказаного житлового будинку АДРЕСА_1 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, 17.07.1989 року та затверджено начальником БТІ Артемівської міської ради в якому вказано, побудови: 1.1 коридор; 1.2 житлова; 1.3 житлова; 1.4 житлова; 1.5 житлова; 1.6 кухня; 1.7 підсобка; 1.8 підсобка та вказано, що житловий будинок А1 збудовано в 1985 році; Сарай «В» збудовано в 1988 році; Гараж «Г» збудовано в 1988 році; Сарай «Д» збудовано в 1988 році; Душ «Е» збудовано в 1988 році; Вбиральня «Ж» збудовано в 1985 році. Загальною площею 78,0 кв.м., житловою площею 50,80 кв.м. Отримавши технічний паспорт на вище вказане домоволодіння в БТІ Артемівської міської ради його повідомили, що на домоволодіння по АДРЕСА_1 документи виготовлені та зареєстровані, і тепер вони можуть розпорядитися ним на свій розсуд. Перш за все вони зареєструвалися в належному ним житловому будинку АДРЕСА_1 та завернулися до Часово-Ярської дільниці Артемовського р-р №3, де 19.01.1988 року було зареєстровано домову книгу для прописки громадян проживаючих в будинку АДРЕСА_1 та було проведено реєстрацію їх сім`ї: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований 19.01.1988 року; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована 19.01.1988 року та їх діти. На дане домоволодіння ними, як власниками домоволодіння, в 1989 року було зроблено проект газофікації житлового будинку АДРЕСА_1 та підключено газопостачання. Зробили електрифікацію, підвели водопостачання. Після виконання всіх робіт вони проживали в будинку № до початку активних бойових дій рф на територію України. В зв`язку з активними бойовими діями військ рф на території міста Часів Яр Бахмутського району Донецької області вони змушені залишивши місце мешкання, забравши деякі речі, які необхідні нам для проживання в іншій місцевості, та деякі документи на належний ним житловий будинок і змушені були переїхати до с. Вільшанка, Лубенського району Полтавської області, де взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Для отримання виплат по втраті нерухомого майна ,що залишилося в районі бойових на території України вони звернулися до Лубенської міської ради як особи як внутрішнього переміщені особи, та подати документи на отримання виплат однак отримали відповідь, що їм необхідно провести реєстрацію вище вказаного належного їм житлового будинку, та отримати витяг про його реєстрацію в Державному реєстрі нерухомості. Вони звернулися до Державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради, Лубенського району Полтавської області, де було зроблено запит за №11.09.2025 №02.12-09/68834994/66 на який було за №884 від 01.10.2025 року направлено листа за підписом директора КП «Бахмутське БТІ» та повідомлено, що за обліковими даними підприємства станом на 31.12.2012 року відомості про зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 відсутні. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильченко Валентиною Миколаївною виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району, Полтавської області №81867745 від 14.11.2025 відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Підставою для відмови згідно вказаного рішення є відсутність відомостей про проведення реєстрацію прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року на житловий будинок. Вважають, що у зв`язку з неможливістю зареєструвати у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно вже наявне у них право власності на житловий будинок та зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, останні вимушені звернутися з вказаним позовом до суду.
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лисенко А.Ф. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та винести судове рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
Представник третьої особи Комунального підприємства "Бахмутське бюро технічної інвентаризації" у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. 
Вислухавши позивачів та представника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що позивачі у справі з 26 серпня 1978 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .
Рішенням Часов-Ярської міського ради № 136 від 25 червня 1980 року позивачу ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку площе 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку, після чого було укладено договір від 25 червня 1980 року про надання у безстрокове користування даної земельної ділянки ОСОБА_1 , який засвідчений 18 червня 1980 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2570.
Згідно акту виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 10 липня 1980 року складеного у відповідності з рішенням виконкому Часовоярської міської ради від 25 червня 1980 року №136 установлено в натурі кордони присадибної земельної ділянки виділеної ОСОБА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. Кордони земельної ділянки закріплено на місцевості знаками, які передано забудовнику на зберігання.
Після закінчення будівництва вище вказаного житлового будинку АДРЕСА_1 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, 17.07.1989 року та затверджено начальником БТІ Артемівської міської ради в якому вказано, побудови: 1.1 коридор; 1.2 житлова; 1.3 житлова; 1.4 житлова; 1.5 житлова; 1.6 кухня; 1.7 підсобка; 1.8 підсобка та вказано, що житловий будинок А1 збудовано в 1985 році; Сарай «В» збудовано в 1988 році; Гараж «Г» збудовано в 1988 році; Сарай «Д» збудовано в 1988 році; Душ «Е» збудовано в 1988 році; Вбиральня «Ж» збудовано в 1985 році. Загальною площею 78,0 кв.м., житловою площею 50,80 кв.м.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.
Громадянин набував права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (частина друга статті 12цього Закону).
Приписами чинної стаття 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Стаття 181 ЦК України визначає поняття нерухомої та рухомої речі. Зокрема, до рухомих речей відносяться речі, які можна вільно переміщувати у просторі; до нерухомих належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, на відміну від рухомих речей, підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
Отже вирішуючи спір, що випливає з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суд, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу виходить з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, встановлює час та підстави виникнення права власності, з`ясовує чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору.
Водночас, встановлюючи правовий статус майна, суд, відповідно до статей 181,188 ЦК України встановлює і вид цього майна (нерухоме майно, рухоме майно, зокрема гараж, будівельні матеріали, складна річ тощо).
В даній справі судом встановлено, що позивачі є власниками нерухомого майна у розумінні ст. 181 ЦК України.
Загальновідомим та таким, що не підлягає доказуванню у даній справі, є факт, що 24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено військовий стан.
Місто Часів-Яр відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу № 30 від 5 лютого 2024 року), відноситься до територій активних бойових дій
На теперішній час позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою відповідно до Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб згідно довідки від 19.06.2023 № 1630-5002820521 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою відповідно до Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб згідно довідки від 19.06.2023 № 1630-5002820496 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно відповіді директора КП «Бахмутське БТІ» за №884 від 01.10.2025 вбачається, що за обліковими даними підприємства станом на 31.12.2012 року відомості про зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 відсутні.
03.08.2004 року набув чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 року в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 року № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Приписами абз.1 п. 3 ч. 3ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаного домоволодіння відсутні.
У той же час судом встановлено, що 14.11.2025 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Васильченко В.М., Виконавчий комітет Лубенської міської ради Лубенського районі Полтавської області, було прийняте рішення № 81867745 про відмову у проведенні реєстраційних дій через те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а заявником не введено в експлуатацію житловий будинок, право власності не зареєстровано в органах державної реєстрації. Під час подання заяви про державну реєстрацію права власності заявником подано лише договір про безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 25.06.1980 року.
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Предметом даної справи є визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це право не визнається іншими учасниками цивільних відносин.
Підставою позову є ст. 392 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування статті 392 ЦК України і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.
Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачається устатті 16 ЦК України.
У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування статті 392 ЦК Україниє відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Так, застосування такого способу захисту прав, як звернення з позовом про визнання права на речові права, можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах.
Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 344/16879/15-ц.
В даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є власниками житлового будинку, але не можуть належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з відсутністю відомостей про його право власності у державному реєстрі речових на нерухоме майно та об`єктивною неможливістю внести вказані відомості до реєстру з зазначених вище причин.
При цьому суд зазначає, що у позивачів відсутній інший, окрім звернення до суду, шлях для відновлення свого порушеного права власності.
Крім того, судом встановлено що на час отримання земельної ділянки для будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , будівництва та закінчення будівництва даного житлового будинку та господарських побудов перебували у шлюбі.
Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Статтею 28 Кодексу «Про шлюб та сім`ю» встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. На вище вказане домоволодіння частки у позивачів як у подружжя є рівними.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання за позивачами право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку садибного типу А1 загальною площею 78,0 кв. метрів та житловою площею 50,80 кв. метрів, Сарай «В», АДРЕСА_2 , розташовані на земельній ділянці розміром 600,0 кв.м. по 1/2 частині кожному.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа комунальне підприємство "Бахмутське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку садибного типу А1 загальною площею 78,0 кв. метрів та житловою площею 50,80 кв. метрів, Сарай «В», АДРЕСА_2 , розташовані на земельній ділянці розміром 600,0 кв.м. по 1/2 частині кожному.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Повний текст рішення складено 30 квітня 2026 року. 

Суддя: О. Г. Пустовіт