Справа № 420/2049/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження ВП №79937211.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на виконання рішення суду від 20.05.2025 року по справі №580/10447/24 Одеський окружний адміністративний суд 08.11.2022 року видав виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 вересня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Вказаний виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
В порядку виконавчого провадження №79937211, відкритого на виконання виконавчого листа по справі №580/10447/24, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вживались відповідні заходи щодо примусового виконання рішення суду, водночас 26.01.2026 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із вищевказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду по справі №420/2049/26 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку ст.262 ч.5 КАС України за наявними у справі матеріалами з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст. 287 КАС України. Вказаною ухвалою також було залучено до участі у справі №420/2049/26 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи в електронній формі.
Враховуючи надходження до суду 09.02.2026 року від позивача заяви у печатному вигляді, суд перейшов до розгляду адміністративної справи у змішаній формі.
09.02.2026 року до суду від представника Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24, яке набрало законної сили 09.12.2025 року, Головним управлінням було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. При цьому, за результатом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 року Головним управлінням винесено Рішення від 22.12.2025 року №155350019386 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років для призначення пенсії за віком відповідно до норм пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV. Тобто, боржником рішення суду виконано фактично, в повному обсязі, згідно з виконавчим документом, а саме: «повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 16.09.2024 Головним управлінням винесено Рішення від 22.12.2025 № 155350019386 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років для призначення пенсії за віком відповідно до норм пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV». На підставі зазначеної відповіді, 26.01.2026 року державним виконавцем правомірно була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою суду від 06.02.2026 року провадження у справі №420/2049/26 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та поновлено 13.05.2026 року.
На виконання вищевказаної ухвали суду, представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав до суду матеріали виконавчого провадження №79937211.
26.02.2026 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до суду надійшли пояснення третьої особи. 
Строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлений у ст. 258 КАС України.
Згідно ч.4 ст.287 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Судом у справі встановлено наступне.
ОСОБА_1 16.09.2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою №5935 про призначення пенсії як учаснику бойових дій на підставі ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було прийнято рішення №155350019386 від 23.09.2024 року про відмову в призначення пенсії.
Не погодившись із вищевказаним рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку в межах адміністративної справи №580/10447/24.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року по справі №580/10447/24 було визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначення пенсії №155350019386, прийняте 23.09.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області було залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року – залишено без змін.
Вищевказане судове рішення набрало законної сили 09.12.2025 року.
На виконання рішення суду №580/10447/24 Одеський окружний адміністративний суд 06.01.2026 року видав виконавчий лист щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
07.01.2026 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява позивача щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа від 06.01.2026 року по справі №580/10447/24.
08.01.2026 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №7993721 (далі – ВП №7993721) за виконавчим листом №580/10447/24, виданим 06.01.2026 року.
Враховуючи отримання вищевказаної постанови державного виконавця, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 21.01.2026 року повідомило головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24, яке набрало законної сили 09.12.2025 року, Головним управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. З урахуванням висновків суду до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи за копією дубліката трудової книжки від 07.01.2001 серії НОМЕР_1 та період роботи на посаді судді Красноградського районного суду Харківської області за записами дубліката трудової книжки від 08.12.2005 серії НОМЕР_2 . За розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди: 
1) за записами копії дубліката трудової книжки від 07.01.2001 серії НОМЕР_1 , а саме:
- перебування слухачем факультету підготовки професійних суддів з 01.09.2001 по 27.06.2002 у Національній юридичній академії України, оскільки не передбачено пунктом 8 Порядку № 637. Водночас страховий стаж зараховано як робота з 01.02.2002 по 31.03.2002 за даними Реєстру; 
- ведення індивідуальної адвокатської діяльності Нестеренком Олександром Миколайовичем з 30.06.2002 по 01.06.2003 у зв`язку з відсутністю в Реєстрі інформації про сплату ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України; 
2) ведення підприємницької діяльності з 31.08.2001 по 31.01.2002 та з 01.04.2002 по 01.06.2003 у зв`язку з недолученням документів про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, системи оподаткування, інформації про сплату страхових внесків. За даними Реєстру звітність до Пенсійного фонду не подавалась. 
Cтраховий стаж ОСОБА_1 склав 23 роки 1 місяць 14 днів. Починаючи з 01.01.2004 страховий стаж обчислено за даними Реєстру з урахуванням сплати страхових внесків.
За результатом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 Головним управлінням винесено рішення від 22.12.2025 року №155350019386 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років для призначення пенсії за віком відповідно до норм пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підтвердження вищевказаних обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було також надіслано державному виконавцю примірник рішення від 22.12.2025 року №155350019386.
Враховуючи отримання вищевказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та примірнику рішення від 22.12.2025 року №155350019386, 26.01.2026 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах ВП №7993721 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №580/10447/24, виданого 06.01.2026 року, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Вважаючи вищевказану постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.01.2026 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в межах справи №420/2049/26.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Під час перевірки правомірності оскаржуваної позивачем бездіяльності суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Дослідивши адміністративний позов, відзив, пояснення третьої особи та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, але не виключно, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України та судові накази.
За ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Заходи примусового виконання рішень закріплені у ст. 10 Закону №1404-VIII.
За ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Згідно ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.3 ст.39 Закону №1404-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Аналізуючи вищевказані приписи суд дійшов висновку, що чинним законодавством чітко передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Позивач, оскаржуючи постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.01.2026 року в межах ВП №7993721 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №580/10447/24, виданого 06.01.2026 року, посилається на те, що державний виконавець не взяв до уваги мотиви суду, які викладені в рішенні, що призвело до безпідставного закінчення виконавчого провадження.
При цьому, як було встановлено судом за час розгляду справи, на виконання рішення суду №580/10447/24 Одеський окружний адміністративний суд 06.01.2026 року видав виконавчий лист щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, пенсійний орган за вищевказаним виконавчим листом був зобов?язаний повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 21.01.2026 року повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24, було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та винесено рішення від 22.12.2025 року №155350019386 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років для призначення пенсії за віком відповідно до норм пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV. При цьому, пенсійним органом при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 року до страхового стажу останнього було зараховано періоди роботи за копією дубліката трудової книжки від 07.01.2001 серії НОМЕР_1 та період роботи на посаді судді Красноградського районного суду Харківської області за записами дубліката трудової книжки від 08.12.2005 серії НОМЕР_2 . Cтраховий стаж склав 23 роки 1 місяць 14 днів. Водночас, пенсійний орган повідомив, що за повторним розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди: 
1) за записами копії дубліката трудової книжки від 07.01.2001 серії НОМЕР_1 , а саме:
- перебування слухачем факультету підготовки професійних суддів з 01.09.2001 по 27.06.2002 у Національній юридичній академії України, оскільки не передбачено пунктом 8 Порядку № 637. Водночас страховий стаж зараховано як робота з 01.02.2002 по 31.03.2002 за даними Реєстру; 
- ведення індивідуальної адвокатської діяльності Нестеренком Олександром Миколайовичем з 30.06.2002 по 01.06.2003 у зв`язку з відсутністю в Реєстрі інформації про сплату ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України; 
2) ведення підприємницької діяльності з 31.08.2001 по 31.01.2002 та з 01.04.2002 по 01.06.2003 у зв`язку з недолученням документів про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, системи оподаткування, інформації про сплату страхових внесків. За даними Реєстру звітність до Пенсійного фонду не подавалась. 
Водночас, як було встановлено судом, в мотивувальній частині рішення від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24 суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача, визначені у належним чином завіреній копії дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 07.01.2001, що була надана Територіальним управлінням ДСА України в Харківській області, повинні були враховані Головним управлінням ПФУ в Луганській області при визначенні страхового стажу для призначення пенсії позивача.
Водночас, всупереч висновку суду в рішенні від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24, пенсійний орган за записами копії дубліката трудової книжки від 07.01.2001 серії НОМЕР_1 не зарахував до страхового стажу період перебування слухачем факультету підготовки професійних суддів з 01.09.2001 по 27.06.2002 у Національній юридичній академії України (зарахувавши лише період роботи з 01.02.2002 по 31.03.2002), а також не зарахував період ведення індивідуальної адвокатської діяльності ОСОБА_1 з 30.06.2002 по 01.06.2003.
Крім того, про зарахування відповідачем до страхового стажу лише тих періодів роботи до 01.01.2024 року, за які сплачені страхові внески, суд в мотивувальній частині рішення від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24 зазначив, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, факт не сплати підприємством страхових внесків або ж відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії та не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи. 
При цьому, всупереч висновку суду в рішенні від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24, пенсійний орган не зарахував до страхового стажу період ведення позивачем підприємницької діяльності з 31.08.2001 по 31.01.2002 та з 01.04.2002 по 01.06.2003.
Враховуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не виконало судове рішення від 20.05.2025 року у справі №580/10447/24 у повному обсязі, зокрема, при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 року пенсійний орган не врахував у повній мірі правову оцінку, надану судом у рішенні, а тому безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період перебування слухачем факультету підготовки професійних суддів з 01.09.2001 по 27.06.2002 у Національній юридичній академії України (зарахувавши лише період роботи з 01.02.2002 по 31.03.2002), період ведення індивідуальної адвокатської діяльності ОСОБА_1 з 30.06.2002 по 01.06.2003, а також період ведення підприємницької діяльності з 31.08.2001 по 31.01.2002 та з 01.04.2002 по 01.06.2003.
Приймаючи 26.01.2026 року оскаржувану постанову в межах ВП №7993721 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №580/10447/24 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не здійснив всі необхідні заходи для перевірки виконання пенсійний органом виконавчого листа №580/10447/24, а тому дійшов до передчасного висновку про виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області судового рішення у повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Вищевказаний висновок був також сформований Верховним Судом у постанові від 02.11.2023 року по справі №580/4398/22.
За приписами ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищенаведені обставини суд доходить висновку, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року по справі №580/10447/24, на підставі якого видано виконавчий лист від 06.01.2026 року, не було виконано пенсійним органом у повному обсязі, що свідчить про протиправність винесеної постанови головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження №79937211, та необхідність її скасування.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 241-246, 255, 257, 258, 262, 272, 287, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження №79937211.
Розподіл судових витрат не проводити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26, код ЄДРПОУ 45752470).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (18003, м.Черкаси, вул. В. Чорновола, 157, код ЄДРПОУ 21782461).

Суддя О.В. Білостоцький