ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/6988/25 пров. № А/857/51060/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року, ухвалене суддею Волдінером Ф.А. у м. Луцьку Волинської області у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 140/6988/25 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2025 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до відповідача - Волинської митниці, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000173/2 від 14.05.2025.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, по митній декларації №25UA205140029958U7 від 13 травня 2025 року відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, а саме за кодами: 105-2, 106-2, 117-2. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної ватості товарів й зумовило витребування додаткових документів: 
-Інформації щодо термінів оплати за товар в рахунку-фактурі від 07 лютого 2025 року №А04-04-20-2025-1 не надано.
- Згідно п. 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 24 вересня 2024 року №2024/0124 зазначено, що вартість тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження та транспортування включена у ціну товару, проте згідно рахунка-фактури від 07 лютого 2025 №а04-04-20-2025-1 вказана лише вартість товару, інформації щодо вартості тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження, та транспортування не подано.
- В графі 22 автотранспортної накладної відсутні підпис та штамп відправника товару.
- Згідно графи 4 автотранспортної накладної від 30 квітня 2025 року №201/04 місце загрузки товару зазначено Польща, а місце вивантаження Лотниче (Україна), що прямо суперечить умовам поставки, зазначеним у додатку до Контракту від 07 лютого 2025 року №1 CPT Луцьк. 
-Згідно з гр. 23 автотранспортної накладної від 30.04.2025 №201/04 штамп та підпис перевізника вказано PASKEVYCH ANDRII (місце реєстрації м. Тернопіль – Україна). Дане свідчить про заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно маршруту транспортування товару та суб`єктів надання транспортних послуг. Також, зазначене вище свідчить про наявність транспортних витрат з місця завантаження товару до місця розвантаження, проте інформації щодо сум таких витрат не подано до митного оформлення. 
Згідно доводів скаржника, вищезазначені розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів, слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок, – витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули. Однак, на вимогу митниці декларантом не надано запитуваних документів, які б усунули чи спростували розбіжності, виявлені у документах, поданих в підтвердження заявленої митної вартості, що унеможливлювало визнання заявленої декларантом митної вартості товару;
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 13.05.2025 декларантом позивача в порядку електронного декларування подано до Волинської митниці митну декларацію №UA205140/2025/000173/2 з описом декларованих товарів (всього 21 позиція):
товар 1. Сушарки для волосся HOUSEHOLD HAIR DRYER / фен для сушки волосся побутовий. Арт. V-423 20 шт. Торговельна марка VGR;
товар 2. Електробритви: Household shver, for shaving, electric / Шейвер побутовий, для бриття, електричний, арт. V-375 80 шт.
товар 3. Машинки для підстригання волосся Eletric hair clipper / електрична машинка для підстригання волосся. Арт. V-172 24 шт.
товар 4. Ліхтарі електричні портативні Portable rechargeable flashlight / ліхтарик портативний акумуляторний арт. SL25-2-4 400 шт. Portable rechargeable flashlight / ліхтарик портативний акумуляторний, арт. Flashlight / W5133 240 шт., portable rechargeable flashlight/ ліхтарик портативний акумуляторний, арт. СВ-К42 480 шт.»
товар 5. Мотоцикли, самокати, велосипеди з електричним двигуном для пересування, нові в комплекті з батареєю, в частково розібраному стані для звучності транспортування: Electric motorcycle without pedals/Електромотикл без педалей, арт Sl 25-10-46-10 шт. Electric motorcycle without pedals.
товар 6. Велосипеди з допоміжними педалями, з допоміжним електродвигуном з номінальною потужністю, що не перевищує 250Вт, нові в комплекті з батареєю, в частково розібраному стані для зручності транспортування: Electric bicycle with pedals/ with pedals / Електровелосипед з педалями, арт. G11-10 шт.
товар 7. Іграшки у вигляді тварин або інших істот в асортименті: Toy / іграшка, арт. Sl-1-6- 288 шт. Toy/іграшка, арт. Sl-1-7-50. Toy Іграшка, арт. Sl-1-8- 50 шт. Toy Іграшка, арт. Sl-1-9- 144 шт. Toy Іграшка, арт. Sl-1-10- 288 шт. Toy Іграшка, арт. Sl-1-11 288 шт. Toy Іграшка, арт. Sl-1-12- 144 шт. Toy Іграшка, арт. Sl-1-13- 250 шт. Toy Іграшка, арт. Sl-1- 14- 150 шт, Toy Іграшка, арт. Sl-1-15- 288 шт.
товар 8. Акумулятори електричні, літій-іонні, не військового призначення нові арт. Sl25-10- 104 - 100 шт. Літій іонні портативні павербанки Sl-25-5-106 - 20 шт. Літій іонна батарея арт. SL-25-32 -10 шт. Літій іонна батарея, арт. SL-25-33-20 шт.
товар 9. Пристрої для приймання голосу, не військового призначення, призначенні для побутового використання: Wireless portable headphones/безпровідні портативні навушники, арт. SL25-2-110 200 шт. Wireless portable headphones /безпровідні портативні навушники /арт. SL25-2-111 200 шт.
товар 10. Арматура кріплення з недорогоцінних металів TRUNK Mount Bicycle / кріплення багажника велосипеда, арт. SL-25-4 -20 шт. Виробник Hong Kong Cute |Lighting international group co. Ltd.
товар 11.Багажники для велосипедів: Bicycle rack /Багажник для велосипеда артю SL-25-4 20 шт. Bicycle rack Багажник для велосипедів арт. SL-25-31-4 20 шт. Bicycle rack/ Багажник для велосипедів арт. SL-25-31 -6 шт. Багажник для велосипеда арт. SL-25- 31- 4 шт.
товар 12. Пристрої для зарядження акумуляторів : Buttery charger/Зарядний пристрій для акумуляторів, арт. SL-25-11 20 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів , арт. SL-25-16 -100 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів , арт. SL-25-17 -50 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів , арт. SL-25-18 -50 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів , арт. SL-25-19 -50 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів, арт. SL-25-20 -50 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів , арт. SL-25-21 -20 шт. Battery charger / Зарядний пристрій для акумуляторів , арт. SL-25-46 -50 шт.
товар 13. Акумулятори електричні свинцеві: helium battery for scooter / гелевий акумулятор до скутера, арт. Sl-25-11-80 шт.
товар 14. Плоскі дисплейні модулі, не військового призначення : Flat display module / плоский дисплейний модуль арт. SL-25-15 100 шт.
товар 15. Частини мотоциклів Motocycle handle / ручка мотоцикла, арт. SL -25-15 100 шт.
товар 16. Блоки керування для напруги не більш як 1000 В. Control unit / блок керування, арт. SL 25- 15 100 шт. Control unit / блок керування арт. SL 25-25- 20 шт.
товар 17. Арматура для кріплення для автотранспортних засобів: metal mount for vehicle кріплення металеве для тз, арт. SL-25-25-50 шт.
товар 18. Гальма для велосипедів: Brake levers for bicycle / Гальмівні накладки для велосипеда, арт. SL-25-29 -100 шт.
товар 19. Шини нові для велосипедів Bicycle tire / шина для велосипедів SL-25-39-10 шт. Motorcycle tire / Шина для мотоцикла арт. SL-25-41 10 шт. Motorcycle tire / Шина для мотоцикла арт. SL-25-43 20 шт. Motorcycle tire / Шина для мотоцикла арт. SL-25-45 8 шт. Motorcycle tire / Шина для мотоцикла арт. SL-25-45 8 шт.
товар 20. Камери гумові для велосипедів, нові, в асортименті: Bicycle camera / камера гумова для шини велосипеда, арт. SL-25-40-20 шт. Bicycle camera / камера гумова для шини велосипеда , арт. SL-25-42 -20 шт.
товар 21. Частини велосипедів: Bicycle mudguards / болотники для велосипеда SL-25-48- 50 шт.», - на митний пост Волинської митниці подано митну декларацію (МД), що відповідно до положень ст. 264 Митного кодексу України за № 25UA205140029958U7 від 13 травня 2025 року.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: 
1. Пакувальний лист від 07 лютого 2025 року;
2. Рахунок-фактура №А04-04-20-2025-1 від 07 лютого 2025 року;
3. Автотранспортна накладна №201/04 від 30 квітня 2025 року;
4. Декларація про походження товару №А04-04-20-2025-1 від 07 лютого 2025 року;
5. Акт про проведення огляду (переогляду ) товарів №UA205020/2025/002574 від 10 травня 2025 року;
6. Доповнення до Контракту 1 від 07 лютого 2025 року;
7. Зовнішньоекономічний контракт №2024/0124 від 24 вересня 2024 року;
8. Договір про надання послуг митного брокера №0937/2065 від 22 червня 2022 року;
9. Декларація відповідності від 12 травня 2025 року;
10. Фото товару.
Загальна митна вартість товарів становить 783679,50 грн (вартість товару 18866,25 дол. США * курс 41,5387).
Митні формальності виконано посадовою особою Волинської митниці відповідно до положення розділу ІV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.
Вважаючи, що митна вартість ввезених товарів не підтверджена, митним органом було направлено письмові вимоги про надання додаткових документів, В свою чергу, позивач направив повідомлення про надання додаткових документів та пояснень, зокрема, повідомлення від 20 травня 2025 року з долученим витягом з проведеною конвертацією.
Однак, вважаючи, що усіх документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом, Волинською митницею 14.05.2025 було винесено рішення про коригування митної вартості товарів - №UA205140/2025/000173/2 
Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001296 (а.с.17 зворот -18).
Випуск у вільний обіг товару, що підлягав митному оформленню здійснено за МД 25UA205140030389U5 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду з вимогою про його скасування.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Згідно із статтею 264 Кодексу митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
У випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику
З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно із частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За приписами частини другої цієї статті декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).
За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 54 МК України).
Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту письмову інформацію про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Водночас частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; 7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною 6 статті 54 МК України Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за МД №UA205140/2025/000173/2 від 13.05.2025, щодо якого проведено коригування митної вартості), за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відтак, в силу приписів статті 55 МК України митний орган має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність в митного органу обґрунтованого правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року (справа №815/6827/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларантом позивача було подано разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості: пакувальний лист від 07 лютого 2025 року; рахунок-фактура №А04-04-20-2025-1 від 07 лютого 2025 року; автотранспортна накладна №201/04 від 30 квітня 2025 року; декларація про походження товару №А04-04-20-2025-1 від 07 лютого 2025 року; акт про проведення огляду (переогляду ) товарів №UA205020/2025/002574 від 10 травня 2025 року; доповнення до Контракту 1 від 07 лютого 2025 року; зовнішньоекономічний контракт №2024/0124 від 24 вересня 2024 року; договір про надання послуг митного брокера №0937/2065 від 22 червня 2022 року; декларація відповідності від 12 травня 2025 року; фото товару.
Отже, аналіз змісту вищевказаних документів, свідчить про те, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
У графі № 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості Волинська митниця зазначає, що митна вартість товарів, що ввозяться в адресу ФОП ОСОБА_1 не може бути визнано за основним методом адже подані документи містять ряд розбіжностей, а саме:
- Інформації щодо термінів оплати за товар в рахунку-фактурі від 07 лютого 2025 року №А04-04-20-2025-1 не надано.
- Згідно п. 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 24 вересня 2024 року №2024/0124 зазначено, що вартість тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження та транспортування включена у ціну товару, проте згідно рахунка-фактури від 07 лютого 2025 №а04-04-20-2025-1 вказана лише вартість товару, інформації щодо вартості тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження, та транспортування не подано.
- В графі 22 автотранспортної накладної відсутні підпис та штамп відправника товару.
- Згідно графи 4 автотранспортної накладної від 30 квітня 2025 року №201/04 місце загрузки товару зазначено Польща, а місце вивантаження Лотниче (Україна), що прямо суперечить умовам поставки, зазначеним у додатку до Контракту від 07 лютого 2025 року №1 CPT Луцьк.
-Згідно з гр. 23 автотранспортної накладної від 30.04.2025 №201/04 штамп та підпис перевізника вказано PASKEVYCH ANDRII (місце реєстрації м. Тернопіль – Україна). Дане свідчить про заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно маршруту транспортування товару та суб`єктів надання транспортних послуг. Також, зазначене вище свідчить про наявність транспортних витрат з місця завантаження товару до місця розвантаження, проте інформації щодо сум таких витрат не подано до митного оформлення. 
- Джерелом коригування митної вартості товарів є відомості вантажно-митної декларацій №25UA5000580002607U3, 25UA100340311809U5, 25UA408020007047U9, 25UA408020012468U0, 25UA500500013162U2 за якими проведено митне оформлення нібито аналогічного товар.
Так, однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що інформації щодо термінів оплати за товар в рахунку-фактурі від 07 лютого 2025 року №А04-04-20-2025-1 не надано.
Щодо вказаної розбіжності суд зазначає, що взаємовідносини між ФОП ОСОБА_1 та експортером компанією HONG KONG CUTE LIGHTING INTERNATIONAL GROUP CO., LTD виникли на підставі Контракту №2024/0124 від 24 вересня 2024 року. Продавець зобов`язується продати та відвантажити товар на умовах та в строки, встановлені Контрактом. Загальна сума Контракту є сума рахунків-фактур, узгоджених Сторонами. У ціні товару включена вартість тари, упаковки та маркування, укладання, навантаження та транспортування. За умовами Контракту поставка відбувається на умовах, які вказуються у додаткових угодах та рахунках-фактурах до кожної партії Товару, згідно Інкотермс 2010. Сторонами погоджені комбіновані розрахунки, а саме можлива часткова оплата з відстроченням платежу.
В процесі здійснення господарської діяльності експортер HONG KONG CUTE LIGHTING INTERNATIONAL GROUP CO 07 лютого 2025 року сформував рахунок-фактуру А04-04-20-2025-1 на партію товарів.
У рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган стверджує, що у рахунку-фактурі відсутні відомості про умови оплати. Проте, вказані твердження не заслуговують на увагу.
Так, рахунок-фактура (інвойс) визначає ідентифікаційні ознаки товару, їх загальну вартість, умови оплати таумови поставки. Слід зазначити, що у рахунку-фактурі міститься примітка «no later than 90 days after delivery the goods» а у графі вище, китайські символи, що означають «умови оплати». З огляду на те, що сторонами погоджено комбіновані розрахунки, то використаний тип оплати не пізніше ніж 90 днів з моменту поставки товару є цілком обґрунтованим та кореспондується із умовами контракту. 
Відтак, надаючи оцінку обставинам щодо оплати позивачем поданого для митного оформлення товару, суд апеляційної інстанції враховує, що це питання знаходиться поза межами судового розгляду, оскільки на момент здійснення митного оформлення товарів оплата відповідно до умов контракту не проводилася та платіжні документи не надавалися.
Ба більше, з огляду на те, що поставка товару мала місце 14 травня 2025 року (про вказане свідчить відмітка в оформленій митній декларації, про те, що товар пройшов митне оформлення), то на момент звернення до суду з цією позовною заявою 90- денний обумовлений сторонами контракту строк оплати ще не минув.
Щодо твердження митного органу, що згідно п. 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 24 вересня 2024 року №2024/0124 зазначено, що вартість тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження та транспортування включена у ціну товару, проте згідно рахунка-фактури від 07 лютого 2025 №а04-04-20-2025-1 вказана лише вартість товару, інформації щодо вартості тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження, та транспортування не подано.
Так, відповідно до п. 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 24 вересня 2024 року №2024/0124, вартість тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження та транспортування включена до загальної ціни товару. Це означає, що всі зазначені витрати є складовими елементами ціни за одиницю продукції та не виділяються окремими рядками у рахунках-фактурах або інших супровідних документах. У рахунку-фактурі від 07 лютого 2025 року №А04-04-20-2025-1 зазначено лише вартість товару, яка включає у себе всі вищевказані витрати відповідно до умов контракту.
Відсутність окремого розподілу вартості тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження та транспортування у рахунку-фактурі є правомірною та узгоджується з контрактними зобов`язаннями сторін. Таким чином, окрема інформація про вартість зазначених послуг у рахунку-фактурі не надається, оскільки вони вже враховані в загальній ціні товару згідно умов контракту. Вимога митного органу щодо надання окремої інформації про вартість тари, упаковки, маркування, укладання, навантаження та транспортування є безпідставною, оскільки така вимога суперечить умовам зовнішньоекономічного контракту, що є основним документом, який визначає ціну товару та порядок формування її складових.
Згідно з пунктом 2.4 контракту від 24 вересня 2024 року №2024/0124, усі перелічені витрати включені до ціни товару. Таким чином, оскільки митна вартість визначається на підставі умов контракту та рахунку-фактури, в якому вказана загальна ціна, що включає всі витрати, відсутні правові підстави для вимоги митного органу щодо подання окремого розрахунку зазначених складових витрат.
Також, у спірному рішенні вказано, що у графі 22 відсутні автотранспортної накладної відсутні підпис та штапм відправника товару.
Щодо зазначеної розбіжності, то суд зауважує, що відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ, CMR), автотранспортна накладна (CMR) є документом, який підтверджує укладення договору перевезення і фіксує основні умови перевезення вантажу. Графа 22 CMR ("Резерви та зауваження перевізника") призначена виключно для перевізника, а не для відправника. У цій графі перевізник зазначає свої застереження щодо стану вантажу, упаковки, маркування або кількості місць. Згідно з практикою міжнародних автоперевезень, відправник не зобов`язаний підписувати чи ставити штамп у графі 22, оскільки це не передбачено Конвенцією та не є обов`язковою вимогою для дійсності накладної. Наявність або відсутність підпису відправника в цій графі не впливає на юридичну силу документа та не може бути підставою для сумніву у факті здійснення перевезення або правильності оформлення супровідних документів.
Таким чином, відсутність підпису чи штампа відправника у графі 22 CMR є правомірною та не порушує вимог чинного законодавства або норм міжнародного транспортного права.
Графа 22 автотранспортної накладної не є єдиним джерелом інформації про відправника товару. Якщо всі інші документи, що супроводжують товар (наприклад, товарно-транспортні накладні, митні декларації, інвойси), містять повну інформацію про відправника, то відсутність підпису і штампа в графі 22 не призводить до порушення прав і обов`язків сторін. Це підтверджує, що накладна може виконувати свою роль як підтвердження договору перевезення, а відсутність певних реквізитів не змінює її суті. Відсутність підпису та штампа може бути визнана лише формальним порушенням, яке не впливає на суть виконаних зобов`язань, зокрема на факт здійснення перевезення товару. Відповідно до практики Верховного Суду України, формальне порушення вимог до оформлення документів не є достатньою підставою для визнання їх недійсними, якщо це не призводить до істотних правових наслідків, таких як втрата доказової сили документа.
Також щодо розбіжності про те, що згідно графи 4 автотранспортної накладної від 30 квітня 2025 року №201/04 місце загрузки товару зазначено Польща, а місце вивантаження Лотниче (Україна), що прямо суперечить умовам поставки, зазначеним у додатку до Контракту від 07 лютого 2025 року №1 CPT Луцьк.
Та обставина, що товар поставлявся на умовах СРТ Луцьк (Інкотермс 2020) встановлена судом першої інсьтанції та не оспорюється сторонами.
За офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) термін CPT (Carriage Paid To) - означає фрахт/перевезення товару оплачено до (назва місця призначення).
Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі 814/4204/15.
Крім того, колегія суддів указує, що відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, у гр.20 підлягають відображенню витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України., у гр.21 підлягають відображенню витрати навантаження, вивантаження та обробку товарів, а у гр.22 підлягають відображенню витрати на страхування оцінюваних товарів - тільки якщо ці витрати (транспортування, завантаження, вивантаження, страхування, тощо) відповідно до умов поставки (графа З ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).
Однак, як слушно зауважив суд першої інстанції, термін CPT не означає, що товар повинен бути доставлений до конкретного місця розвантаження (наприклад, тільки до конкретного складу в Луцьку). Він лише вказує на місце, до якого продавець несе відповідальність за оплату транспортування та митні процедури. Згідно з цим, місце вивантаження товару може бути визначено в контексті митного оформлення, а не фізичного місця доставки. Таким чином, Лотниче (село, де прописаний ФОП ОСОБА_1 ) може бути вказане як фактичне місце вивантаження товару, а Луцьк як митний пост, де здійснюється розмитнення, що є абсолютно логічним в межах умов поставки CPT.
Оскільки с. Льотниче є місцем реєстрації проживання ФОП ОСОБА_1 , а відповідно до митного законодавства місце реєстрації юридичної або фізичної особи може бути використане як юридична адреса для митних процедур, це не порушує умов контракту. Митний пост, що знаходиться у Луцьку, є місцем розмитнення, і його використання в умовах CPT не є суперечливим, оскільки відповідно до міжнародної практики, в такому випадку розмитнення товару може відбуватися у митному посту, розташованому в іншому місті, ніж фактичне місце вивантаження. Якщо в контракті вказано, що поставка здійснюється за умовами CPT до Луцька, це не означає, що товар повинен бути саме вивантажений у цьому місті, а лише, що розмитнення та передача товару відбуваються в межах цього митного посту. Місце вивантаження товару може бути іншим (в тому числі Лотниче), оскільки важливою умовою CPT є доставка товару до країни покупця з оплатою витрат на транспортування до вказаного місця в країні покупця.
Вказівка на село Лотниче як місце вивантаження не суперечить умовам контракту, оскільки контракт не вимагає, щоб місце вивантаження збігалося з місцем митного оформлення. Товари можуть бути доставлені на будь-яку адресу в межах країни покупця (наприклад, на адресу ФОП ОСОБА_1 в с. Льотниче), а митне оформлення здійснюється вже на митному посту в Луцьку.
Відтак, вказані документи спростовують висновки відповідача з приводу того, що позивач ніс додаткові витрати, пов`язані з оплатою вартості перевезення товару, проте не включив їх до складових митної вартості імпортованого товару, адже у разі поставки товару на умовах CPT витрати, пов`язані з доставкою товару, здійснюються продавцем, які вже включені у вартість товару за контрактом.
Резюмуючи надання оцінки наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 червня 2022 року справи №460/2674/20, від 12 березня 2019 року по справі №803/3649/15, від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17, від 01 березня 2023 року по справі №420/18880/21.
Звідси, доводи відповідача про те, що декларантом не було подано на витребування митного органу повного переліку первинних документів є безпідставними, оскільки останнім було надано усі документи передбачені ст. 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.
Суд апеляційної інстанції також поділяє висновки суду першої інстанції, що у оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15, слід зауважити, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відтак, узагальнюючи наведене вище необхідно погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом (ст. 64 МК України).
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, про що зазначалось вище судом.
В даному контексті, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.06.2020 у справі № 820/3940/16, де суд дійшов наступного правового висновку: «отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантаженою митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять, не додано таких доказів і до касаційної скарги».
Щодо підстави для додаткових документів - «спрацювання профілю ризику АСАУР», на яку посилається відповідач, суд зазначає наступне.
Спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, про що зазначалось вище судом.
Апеляційний суд звертає увагу, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суду постанові від 27 квітня 2020 року у справі №140/804/19.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно виснував, що Волинською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
Встановлені судом першої інстанції обставини в комплексному аналізі наявних у матеріалах справи доказів підтверджують зроблені судом першої інстанції висновки про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені митним законодавством, що вказує на правильність визначення ним митної вартості товару за першим методом. Натомість, всупереч частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами правомірності спірного у справі індивідуального акту.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, який, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, вказав про обґрунтованість позовних вимог.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції що рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000173/2 від 14.05.2025 є протиправним та таким, що підлягає до скасування.
При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Варто зазначити, що відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі №140/6988/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк