1	Справа № 335/3972/26  2/335/2558/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року        м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2026 ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 12.07.2008 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №337.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться.
Позивач вказує, що близько 10 років тому вона вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак з метою збереження сім`ї відкликала заяву.
З 2025 року сторони фактично проживають окремо: позивач у Швейцарії, відповідач – в Австрії. Спільне проживання припинено, шлюбні відносини фактично відсутні понад один рік.
ОСОБА_3 зазначає, що протягом спільного життя відповідач чинив на неї психологічний тиск, що унеможливлювало нормальне сімейне життя . Наразі незважаючи на окреме проживання між сторонами продовжують виникати конфлікти.  
Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вважає, що подальше спільне життя є неможливим та негативно впливає на дітей. Діти вимушені спостерігати конфлікти між батьками, що негативно впливає на їх психологічний стан. Протягом тривалого часу між сторонами відсутні взаєморозуміння та повага, неодноразові спроби зберегти сім`ю результату не дали. Оскільки сім`я фактично розпалася, стосунки відновленню не підлягають, подружжя втратило спільну мову та між ними повністю втрачено почуття любові один до одного, та у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на сімейні, духовні та матеріальні цінності, позивач вважає доцільним шлюб розірвати, до примирення не прагне.
Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей на час подання позову немає.
Враховуючи викладене, позивач просить розірвати шлюб, між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 15.04.2026 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи у судове засідання двічі не з`явилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання на розгляд справи двічі не з`явився, про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом надіслання судової повістки, причини неявки до суду не повідомив, жодних клопотань та заперечень суду не надав.
Частиною 4 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою відповідача, неподанням нею відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12.07.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №337.
Згідно позовної заяви, шлюбні відносини сторін вже тривалий час фактично припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. 
Позивач вважає, що подальше спільне життя є неможливим та негативно впливає на дітей. Діти вимушені спостерігати конфлікти між батьками, що негативно впливає на їх психологічний стан. Протягом тривалого часу між сторонами відсутні взаєморозуміння та повага, неодноразові спроби зберегти сім`ю результату не дали. Рішення прийнято остаточно, та відповідає інтересам позивача. Спільне проживання припинено, шлюбні відносини фактично відсутні понад один рік. 
Оскільки ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення неможливим, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). 
Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких він наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони давно проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.
Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України.
Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що позивач наполягає на задоволенні позову про розірвання шлюбу, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.
Позивач не просила суд стягнути з відповідача судові витрати, а тому зазначене питання судом не вирішувалося.
Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 274, 280-282, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 липня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №337 – розірвати. 
Шлюб вважати розірваним з моменту набранням рішенням суду законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силi за результати апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 

Суддя           В.О. Макаров