Справа №585/4534/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1940/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Сидоренко А.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Єрньєй Алли Анатоліївни 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2026 року (суддя Машина І.М.), ухвалене у м. Ромни, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
20 листопада 2025 року ТОВ «ФК Єврокредит» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
25 серпня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання заяви-договору № TDB.2021.0421.24311 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини, якою є вказана Заява-Договір.
На підставі отриманої від клієнта заяви банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні, поточні рахунки у доларах США та у Євро та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Банк надав відповідачу кредит шляхом установлення відновлювальної кредитної лінії на поточному рахунку клієнта. Крім того, у індивідуальній та публічних частинах кредитного договору сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема розмір ліміту кредитної лінії, тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, розмір обов`язкового мінімальної платежу, орієнтовну реальну річну процентну ставку тощо.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 03 вересня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 42 918,78 грн, з яких: 14 367,59 грн – заборгованість за кредитом, 28 551,19 грн – заборгованість по сплаті відсотків.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за яким останнє набуло право вимоги до боржників за основними договорами, зокрема і до відповідача за кредитним договором від 25 серпня 2021 року.
27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги, зокрема і до відповідача за кредитним договором від 25 серпня 2021 року, на суму, нараховану первісним кредитором, – 42 918,78 грн, будь-які додаткові нарахування жодним із нових кредиторів не здійснювалися.
Посилаючись на вказані обставини, просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 42 918,78 грн, з яких: 14 367,59 грн – кредит, 28 551,19 грн – проценти за користування кредитними коштами, а також понесені судові витрати.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» 42 918,78 грн заборгованості за кредитним договором, 2422, 4 грн судового збору, 11 200 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив та по теперішній час не повернув заборгованість за кредитом. Позивач правомірно набув право вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Мегабанк» та відповідачем, тому його права, як нового кредитора, підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по кредиту.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Єрньєй А.А. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог, а також стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості, оскільки не врахував, що строк кредитування за договором становив 12 місяців та закінчився 24 серпня 2022 року, тоді як нарахування процентів здійснювалося і після спливу строку кредитування без укладення додаткових угод між сторонами. Суд безпідставно поклав в основу рішення розрахунок заборгованості, складений ТОВ «ФК Єврокредит», який не є первинним бухгалтерським документом та суперечить випискам і довідці-розрахунку АТ «Мегабанк», створений в односторонньому порядку для стягнення з відповідача коштів у максимальному розмірі, як кредитної заборгованості, якої фактично не існує. Збагачення за рахунок нарахування та стягнення надмірно нарахованої кредитної заборгованості, не відповідає принципам законності та справедливості. Позивач в якості обґрунтування заявлених вимог надає копію тарифного пакету «todobank», за змістом якого строк дії основної картки – 60 місяців (5 років), що не є строком дії кредитного договору. Надана виписка/особовий рахунок відображає нарахування із 25 серпня 2021 року по 02 грудня 2022 року, проте строк кредитування закінчився 24 серпня 2022 року 
Суд не врахував, що відповідачем у період після 24 серпня 2022 року систематично здійснювались платежі на погашення заборгованості, однак позивач зараховував їх не на погашення заборгованості і відсотків за період, а на погашення незаконно нарахованих процентів зовсім за інші періоди, після спливу строку кредитування. Загальна сума сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту складає 91 597,81 грн, переплата за кредитом у декілька разів перевищує тіло кредиту разом із базовими відсотками. 
Позивачем не надано належних та допустимих доказів руху коштів саме за рахунком № НОМЕР_1 , визначеним у заяві-договорі, натомість до матеріалів справи долучено виписки за іншими рахунками, що не підтверджує належним чином розмір заборгованості.
Крім того, суд не надав належної оцінки доводам щодо незаконності та нікчемності комісій за обслуговування кредитної заборгованості, яка списана банком, але не передбачена жодним положенням кредитного договору, що суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
25 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву-договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0421.24311, у якій підтвердив прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а.с. 10-13).
Пунктом 2 заяви-договору передбачено, що банк відкриває клієнту: поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № НОМЕР_2 (у доларах США) та № НОМЕР_3 (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану).
Пунктом 4 заяви-договору закріплено, що банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000 грн; строк кредиту 12 місяців; пільговий період – 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56 % річних, у пільговий період 0,0001 % річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту, становить 5 %; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період.
У пункті 5 заяви-договору установлена відповідальність сторін – сплата відсотків у розмірі 80 % річних від простроченої суми за весь період прострочення.
У пункті 8 визначено строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору не є обмеженою.
Із довідки про відкриття рахунку вбачається, що 25 серпня 2021 року було відкрито рахунок на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 14)
До матеріалів справи доданий паспорт споживчого кредиту, підписаний сторонами (а.с.15-16).
Відповідач користувався кредитними коштами, що ним не заперечується.
Згідно з виписками по рахунку позичальника та довідки-розрахунку заборгованості станом на 03 вересня 2024 року у ОСОБА_1 сформувалася заборгованість перед банком, що складається із: заборгованості за кредитом – 14 367,59 грн, заборгованості по сплаті відсотків – 28 551,19 грн, загальна сума заборгованості – 4 2918,78 грн (а. с.17, 18-30). 
Вказане також підтверджується розрахунком заборгованості від 11 грудня 2025 року (а.с. 78).
03 липня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, переможцем електронного аукціону з придбання прав вимоги за кредитним договорами стало ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» (а.с. 33).
У подальшому між АТ «Мегабанк», який перебував у процесі ліквідації та від імені якого діяла особа уповноважена рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», 03 вересня 2024 року було укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору (далі – боржники), спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами, в т.ч. договорами про надання кредиту (овердрафту), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 34-36).
Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору № GL1N426240 ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0421.24311 від 25 серпня 2021 року, загальний розмір 42 918,78 грн, з яких: 14 367,59 грн – основний борг; 28 551,19 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 44).
Здійснення плати за договором про відступлення права вимоги підтверджується платіжною інструкцією 31 липня 2024 року №66895, де платник – ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», отримувач – АТ «Мегабанк», призначення платежу: оплата за лот № GL1N426240, переможець «ФК «Мустанг Фінанс», ЄДРПОУ 40916672, протокол GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року (а.с. 37).
27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» уклали Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги (а.с. 41).
Із витягу з додатку №1 до Договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року установлено, що до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0421.24311 від 25 серпня 2021 року на загальну суму заборгованості 42 918,78 грн, з яких: 14 367,59 грн – основний борг; 28 551,19 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 38).
Здійснення плати за договором №1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року, підтверджується платіжними інструкціями від 27 грудня 2024 року № 1074, 31 січня 2025 року № 1091, від 22 вересня 2025 року № 1822 (а.с. 43).
Згідно із наданим позивачем розрахунком станом на 11 грудня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК Єврокредит» за кредитним договором № TDB.2021.0421.24311 від 25 серпня 2021 року становить 42 918,78 грн, з яких: 14 367,59 грн – борг за тілом кредиту, 28 551,19 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 78-79).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Встановлено, що 25 серпня 2021 між первісним кредитором АТ «Мегабанк» та відповідачем укладено кредитний договір. Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, який відповідач підписав власноручно. Обставину укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідач не заперечує.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Оскільки між первісним кредитором АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» 03 вересня 2024 року укладено договір про відступлення прав вимоги, а в подальшому 27 грудня 2024 року між ТОВ «ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги, тому відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором – ТОВ «ФК Єврокредит», у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. 
Позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 367,59 грн, просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 28 551,19 грн. Умовами кредитного договору від 25 серпня 2021 року передбачено, що строк кредитування становить 12 місяців, тобто по 25 серпня 2022 року, зі сплатою процентів за зниженою процентною ставкою 0,0001 % річних протягом пільгового періоду (62 дні) та сплатою процентів за базовою процентною ставкою 56 % річних (п. 4). Крім того, передбачено нарахування процентів у розмірі 80 % річних від простроченої суми за весь період прострочення (п. 5).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-141гс19) викладено правовий висновок про те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
У справі, яка переглядається розрахунок заборгованості за відсотками свідчить про те, що позивач після закінчення строку кредитування (після 25 серпня 2022 року) продовжував нарахувати відповідачу відсотки.
Крім того, умовами кредитного договору сторони погодили розмір процентної ставки у разі прострочення виконання зобов`язання у розмірі 80% річних, тобто фактично це узгоджений сторонами розмір процентів, передбачений частиною другої статті 625 ЦК України.
Водночас відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, банк після закінчення строку кредитування не мав право нарахувати проценти, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.
Таким чином, правомірним є нарахування відсотків в межах погодженого сторонами договору строку кредитування тривалістю 12 місяців. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається наступне.
Загальна сума відсотків, нарахованих банком до 25 серпня 2022 року становить 6313,62 грн. Загальна сума коштів, внесених боржником на виконання кредитного договору за цей період становить 7 383,35 грн, такими платежами: 1500 грн, 1400 грн, 750 грн, 1500 грн, 1000 грн, 717,12 грн, 516,23 грн. Саме цю суму банк зарахував на погашення тіла кредиту.
Разом з тим із розрахунку вбачається, що фактично використаний кредитний ліміт становив 21 750,94 грн і з цієї суми було погашено 7383,35 грн, тому залишок тіла кредиту станом на лютий 2022 року банк визначив у розмірі 14 367,59 грн (21 750,94 грн - 7 383,35 грн).
Ураховуючи, що розмір нарахованих до 25 серпня 2022 року процентів становить 6313,62 грн, з яких 1384,03 грн були фактично погашені, непогашений залишок таких процентів становив 4929,59 грн (6 313,62 грн - 1384,03 грн). 
Тому загальна заборгованість станом на 25 серпня 2022 року становила 19 297,18 грн, з яких 14 367,59 грн тіло кредиту, 4929,59 грн відсотки за користування кредитом. 
Загальна сума коштів, внесених боржником на виконання кредитного договору після 25 серпня 2022 року становить 20 132,84 грн, які банк відніс на погашення відсотків, які нараховувалися після завершення строку кредитування.
За таких обставин кредитний договір фактично виконаний у повному обсязі, оскільки внесених після 25 серпня 2022 року коштів достатньо для повного погашення, як залишку тіла кредиту, так і всіх правомірно нарахованих до цієї дати процентів.
Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем заборгованості 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню з ухвалення нового рішення про відмов у задоволенні позову.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно із частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах 1-4 статті 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частинами 1-3 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 3 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям (див.: пункти 139-145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
В апеляційній скарзі представником відповідача ставиться питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 3000 грн, яка надавалась адвокатом Єрньєй А.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 24 лютого 2026 року № 08/2026 та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю (а.с. 133, 134). 
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції відповідають критерію розумності їхнього розміру.
Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги, до стягнення з позивача підлягають витрати на правничу допомогу відповідача у суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України при задоволенні апеляційної скарги із ТОВ «ФК Єврокредит» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3633,60 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Єрньєй Алли Анатоліївни задовольнити.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2026 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» на користь ОСОБА_1 3633,60 грн судового збору та 3000 грн судових втрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «04» червня 2026 року.

Головуючий -  	Д.В. Сізов	

Судді: О.І. Собина 

А.П. Сидоренко