Справа № 464/1741/26
пр.№ 2/464/1815/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі: 

головуючої – судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
з участю секретаря судових засідань – БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом 

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 квітня 2024 року у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №466.
Позов мотивує тим, що перебуають у зареєстрованому шлюбі, до реєстрації якого у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2025 року не проживають разом, сім`я перестала існувати, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Протягом останнього року відповідач не приймає участі у веденні домашнього господарства, не піклується про створення нормальних сімейних відносин, між ними відсутнє взаєморозуміння. Чоловік періодично протягом тривалого часу не виходив на зв`язок, не повідомляв про своє місцеперебування, що викликало постійну невизначеність і напруження в сім`ї. Така поведінка свідчить про відповідальне ставлення до сімейних обов`язків. Окрім того, постійно виявляє неповагу, вчиняє сварки при дитині, що впливає на психічний стан останньої. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вини відповідача. Зазначає, що не бажає продовжувати подружні відносини, має намір розірвати шлюб, не згідна на примирення та збереження шлюбу. Просить позов задоволити. 
Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав та просить такий задволити.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 31 березня 2026 року прийнято позовну заяву до озгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до судового розгляду на 23 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 23 квітня 2026 року розгляд справи відкладено до 07 травня 2026 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.
Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони зареєстрували шлюб 16 квітня 2024 року у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №466.
До одруження у сторін народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є сторони у справі, про свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане 02 квітня 2024 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різне відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально.
Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.
Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.
Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98).
Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати позивачка такі наміру не має.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.
Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та дитини.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер.
Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Судом встановлено, що позивачкою при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1331 грн. 20 коп., згідно квитанції №0238-0215-9065-5993 від 17 березня 2026 року.
З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачці необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 665 грн. 60 коп.
Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача необхідно покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 665 грн. 60 коп. судового збору.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 16 квітня 2024 року у Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №466.
Повернути  ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 665 грн. 60 коп.
Стягнути з  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачені позивачем при подачі позову до суду судові витрати в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Понвий текст рішення виготовлено 07 травня 2026 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК