УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року
м. Київ
справа №352/1724/20
провадження № 61-5620ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., 
Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року   ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до    ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2020 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , укладений 
06 серпня 1988 року у Чорнолізькій сільській раді народних депутатів Тисменицького району.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , який не брав участь у справі, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив залучити його до справи в якості третьої особи з самостійними вимогами до подружжя ОСОБА_4 , встановити факт порушення його прав та інтересів як кредитора в межах справи про розірвання шлюбу.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2020 року, на підставі частини першої статті 362 ЦПК України.
22 квітня 2026 року ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги заявник вказує, що суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, не врахував, що оскаржуване рішення порушує права заявника як кредитора, оскільки порушує його майнові вимоги до ОСОБА_3 , а звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу мало на меті унеможливлення чи ускладнення виконання судових рішень про стягнення з відповідача на користь 
ОСОБА_1 боргу. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано Чорнолізькою сільською радою, актовий запис № 19.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження 
шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважав, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід розірвати.
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.
У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки заявника і які конкретно.
Апеляційний суд встановив, що звертаючись з апеляційною скаргою, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , посилався на те, що має майнові вимоги до ОСОБА_3 , а звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу мало на меті унеможливлення чи ускладнення виконання судових рішень про стягнення з відповідача на користь 
ОСОБА_1 боргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції впливає на його права та інтереси.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України 
(далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).
Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд першої інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами.
Як правильно встановив апеляційний суд спірні правовідносини виникли саме між позивачем та відповідачем з приводу шлюбних відносин, а тому рішення в даній справі не порушує будь-яких майнових чи немайнових прав 
ОСОБА_1 .
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц вказано, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Відповідно до частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, зокрема, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 не доведено факту порушення судом першої інстанції його прав, свобод, інтересів при ухваленні заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2020 року. 
Доводи касаційної скарги вже були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Таким чином, за результатами оцінки доводів заявника та змісту оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська