Справа № 467/161/26
Провадження № 1-кп/467/89/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю 
секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сщі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області кримінальне провадження№12025153130000069 від 28.12.2025 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Вознесенського району Миколаївської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, що на утриманні має 1 малолітню дитину, за реєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, 

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 27.12.2025 року близько 18:00 год., більш точного часу в ході дізнання встановити не представилося за можливе, ОСОБА_4 перебувала в бесідці біля магазину «Максимум», що розташований за адресою: вул. Центральна, 18 в с. Воєводське Первомайського району Миколаївської області, де також була присутня неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході раптового виниклого конфлікту, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій з метою завдання фізичного болю ОСОБА_5 , що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 вчинила сварку з останньою, ході якої, перебуваючи в положенні стоячи один навпроти одного, взяла лівою рукою за волосся ОСОБА_5 , потягнувши за нього до себе та продовжуючи свої дії, умисно, нанесла їй один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область голови, а також один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область спини, внаслідок чого завдала останній побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, після чого залишила місце вчинення кримінального проступку. 
Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України визнала в повному обсязі. Зазначила, що у вечірній час у грудні 2025 року, перед Новим Роком, більш точної дати вона не пам`ятає, вона з друзями та з сестрою відпочивала в центрі с. Воєводське, в бесідці біля магазину «Максимум». Через деякий час прийшла потерпіла ОСОБА_5 з друзями. Вони почали обзиватися, ОСОБА_5 вилила каву на сестру обвинуваченої, на що ОСОБА_4 взяла потерпілу за волосся та двічі вдарила її кулаком правої руки, а саме по голові та по спині, після чого пішла. Зазначила, що розуміє неприйнятність своїх дій та щиро розкаюється у вчиненому.
Крім показань обвинуваченої ОСОБА_4 , її винуватість у вчиненні кримінального проступку підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 27.12.2025 року близько 18 години вона гуляла з друзями в центрі с. Воєводське. Проходячи біля першої бесідки біля магазину «Максимум» побачили компанію, в якій відпочивала ОСОБА_4 . Між компаніями стався словесний конфлікт, у нецензурній формі їм сказали підійти, на що вона з друзями не погодились. Потім підійшли ОСОБА_4 з друзями та стали нецензурно виражатись в бік потерпілої та її друзів. Потерпіла злякалась та вилила на Яну каву, на що ОСОБА_4 схопила потерпілу за волосся та двічі вдарила – по голові та по спині кулаком. Тілесних ушкоджень ОСОБА_5 завдано не було, однак протягом кількох днів вона відчувала біль, боліла голова та спина. ОСОБА_4 жодного разу за свій вчинок не вибачилась.
Показаннями законного представника потерпілої, ОСОБА_6 , яка пояснила, що ОСОБА_5 є її дочкою. 27.12.2025 року дочка пішла гуляти з друзями близько 17-30 год., але швидко повернулася, дитину трясло. Каріна повідомила, що її побила ОСОБА_7 . Тілесних ушкоджень на дитині ОСОБА_6 не побачила, тільки на голові була «гулька». ОСОБА_6 викликала поліцію. Щодо обставин побиття доньки знає тільки з її слів.
Висновком експерта №337, експертиза розпочата 29.12.2025 року, закінчена 30.12.2025 року, згідно якого у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виявлено. 
Керуючись положеннями ст. 370 КПК України, суд ухвалює вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Також суд виходить з приписів ч.1 ст.337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Крім того, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі показання обвинуваченої, потерпілої і законного представника потерпілої суд оцінює як належні, допустимі та достовірні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, здобуті у порядку, визначеному КПК України та не викликають сумніву у їх достовірності. 
Проаналізувавши та оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у завданні потерпілій побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті доведена поза розумним сумнівом. 
Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. 

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій щире каяття, оскільки щире розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС №166/1065/18 від 18.09.2019 року). За обставин цього провадження, жодних дій, спрямованих на виправлення наслідків вчиненого ОСОБА_4 не вчинила, перед потерпілою не вибачилась ані до ані під час судового розгляду кримінального провадження.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено. 
Крім того, суд враховує, що обвинувачена є раніше не судимою особою, вперше притягується до відповідальності за вчинення кримінального проступку, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, не одружена, виховує малолітню дитину, не працює, живе за рахунок допомоги батьків та батька її дитини. 
Також суд враховує позицію потерпілої та сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, при цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1