КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року справа №320/47040/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Голосіївського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса Україна, 03127, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 22/15; ЄДРПОУ 34999976) про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна, в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Д.П від 01.06.2023 у ВП № 71205571 про опис та арешт майна ОСОБА_1 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження в адміністративній справі № 320/47040/23 та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
04.03.2025 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади проведено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи № 320/47040/23 та передано її на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 року прийнято справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я.
Позов обґрунтовано тим, що старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві 01.06.2023 у виконавчому провадженні №71205571 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме гаражного боксу, розташованого на території Солом`янського району м. Києва. Позивач вважає зазначену постанову протиправною, оскільки виконавчі дії проведені на території, на яку не поширюється компетенція Голосіївського відділу державної виконавчої служби, без дотримання вимог частини 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції з організації примусового виконання рішень. Позивач зазначає, що відповідно до частини 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, проведення таких виконавчих дій доручається відповідному органу державної виконавчої служби. Разом із цим, за твердженням позивача, державним виконавцем не надано доручення відповідному органу державної виконавчої служби, не погоджено проведення виконавчих дій на території Солом`янського району м. Києва та не повідомлено Солом`янський відділ державної виконавчої служби про проведення виконавчих дій до початку їх проведення. Крім того, позивач зазначає, що виконавчі дії проведені за відсутності боржника та без належного повідомлення останнього про проведення опису та арешту майна. На думку позивача, вказані обставини свідчать про порушення державним виконавцем порядку проведення виконавчих дій та є підставою для визнання протиправною і скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 01.06.2023.
У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.
У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання 11.03.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет. 
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Разом з цим, суд встановив, що 26.03.2025 на адресу суду відповідачем скеровано належним чином засвідчені копії документів виконавчого провадження № 71205571.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.
На виконанні у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №71205571.
Постановою старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.03.2023 відкрито виконавче провадження №71205571.
01.06.2023 старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову про опис та арешт майна боржника.
Із зазначеної постанови вбачається, що державним виконавцем проведено опис та арешт нерухомого майна, а саме гаражного боксу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Городня, 13, що знаходиться на території Солом`янського району м. Києва. Виконавчі дії проведено старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві.
Релевантні джерела права й акти їх застосування, чинні на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч.1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Спірні правовідносини, пов`язані із примусовим виконанням рішення суду, які регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.
Частиною першою статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 3 Закону врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:
виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
1-1) судові накази;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;
10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;
11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.
Згідно з частинами першою-другою статті 15 вказаного Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Стаття 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;
6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Частиною п`ятою статті 19 Закону№1404-VIII встановлено, що боржник зобов`язаний:
1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;
3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;
4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;
5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;
6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Щодо доводів позивача про неповідомлення його про проведення виконавчих дій та проведення опису й арешту майна за його відсутності, суд зазначає таке.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.06.2022 у справі №480/5060/20, ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено обов`язку державного виконавця повідомляти боржника про проведення опису майна.
Верховний Суд зазначив, що участь боржника у виконавчому провадженні є його правом, а відсутність боржника або його представника під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна не перешкоджає державному виконавцю здійснювати відповідні виконавчі дії.
Крім того, пунктом 12 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено можливість передачі арештованого майна іншій особі у разі відсутності боржника. 
Також пунктом 25 розділу VIII Інструкції передбачено, що у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих. 
Отже, сам по собі факт відсутності боржника під час проведення опису та арешту майна, а також відсутність доказів його попереднього повідомлення про проведення таких виконавчих дій не свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.
Водночас у даній справі підставою для висновку про протиправність спірної постанови є недоведення відповідачем дотримання вимог частини 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку проведення виконавчих дій на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону№1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною п`ятою статті 24 Закону№1404-VIII встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Згідно з пунктом 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень після виявлення майна боржника виконавець проводить опис та арешт такого майна, про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна зазначаються, зокрема, зауваження або заяви стягувача, боржника та осіб, присутніх під час опису майна. 
Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції постанова про опис та арешт майна підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка у постанові. 
Відповідно до пункту 12 розділу VIII Інструкції у разі відсутності боржника майно може бути передано на зберігання іншій особі. 
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 01.06.2023 проведено опис та арешт нерухомого майна боржника, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Городня, 13, що знаходиться на території Солом`янського району м. Києва.
Разом із тим матеріали справи не містять:
- доказів надання Голосіївським відділом державної виконавчої служби доручення відповідному органу державної виконавчої служби щодо проведення опису та арешту майна;
- доказів повідомлення Солом`янського відділу державної виконавчої служби про проведення спірних виконавчих дій;
- доказів погодження проведення виконавчих дій на території Солом`янського району м. Києва;
- доказів повідомлення боржника про проведення виконавчих дій 01.06.2023.
Також суд враховує, що відповідачем не подано відзиву на позов та не надано доказів на підтвердження правомірності проведення спірних виконавчих дій.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок щодо доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено дотримання вимог частини 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, розташованого на території, на яку не поширюється компетенція Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 01.06.2023.
Суд також враховує правову позицію Конституційного Суду України, викладену у Рішенні від 13.07.2001 №11-рп/2001, відповідно до якої адміністративно-територіальна одиниця є просторовою основою для організації та діяльності органів державної влади, а район і район у місті є окремими адміністративно-територіальними одиницями. 
Наведене узгоджується з положеннями частини 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено спеціальний порядок проведення виконавчих дій на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів, спрямованих на припинення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання після втрати виконавчим документом юридичної сили, є протиправною.
Водночас підстав для задоволення позовних вимог у частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не вбачається, оскільки на момент її винесення така постанова була прийнята на підставі чинного виконавчого документа та відповідала вимогам закону.
Так, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю II групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 229, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Голосіївського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса Україна, 03127, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 22/15; ЄДРПОУ 34999976) про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Д.П від 01.06.2023 у ВП № 71205571 про опис та арешт майна ОСОБА_1 .
Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.