Справа №345/950/26 
Провадження № 2-др/345/207/26

Р І Ш Е Н Н Я
Д О Д А Т К О В Е
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Сирка Й.Й., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей, які навчаються,
в с т а н о в и в :
18.06.2026 до суду надійшла вищенаведена заява ОСОБА_1 . Автор цієї заяви стверджує, що здійснюючи представництво прав та інтересів ОСОБА_2 у цивільній справі №345/950/26 за його позовною заявою, яка подана в інтересах ОСОБА_2 , до відповідача ОСОБА_3 позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Зазначена сума відповідає попередньо заявленому орієнтовному розміру витрат на правничу допомогу, про необхідність стягнення якої вказано у пред`явленому до суду позові. Крім того, представником позивача в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України подано заяву до завершення розгляду справи про надання суду первинних документів про понесені витрати на правничу допомогу після ухвалення судом рішення щодо суті спору. До заяви додає документи, які підтверджують попереднє надіслання її копії з додатками представнику відповідача, адвокату Дарморіс О.М.
Відповідно до приписів чинної редакції ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється судом в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи. Однак у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч.4 цієї ж статті Кодексу).
24.06.2026 представником відповідача надіслано до суду через підсистему «Електронний суд» письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду, відповідно до яких ОСОБА_4 просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Зазначає, що наданий до матеріалів справи документ від 17.06.2026 у вигляді квитанції форми ПО-Д2, яка підтверджує отримання адвокатом Іванівим О.Б. грошових коштів від ОСОБА_2 в сумі 12 000,00 грн, є неналежним доказом, адже відповідна форма документа визнана такою, що втратила чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.04.2025 № 317-р. Додатково звертає увагу суду, що вказана у договорі про надання правових послуг адвокатом від 13.02.2026 вартість цих послуг є завищеною.
Встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2026, повний текст якого складено та підписано 25.06.2025, частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . З відповідача стягнуто на користь позивачки додаткові витрати на навчання дітей в сумі 16 550,00 грн. Також ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на весь період їхнього навчання, але не більше як до досягнення дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку 23-ох років. За результатами розгляду справи судом здійснено розподіл витрат на сплату судового збору та понесених стороною відповідача витрат на професійну правничу допомогу. 
До ухвалення рішення суду в справі, представником позивача Іванівим О.Б. заявлено на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України, що докази, які підтверджують витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу будуть подані додатково в межах п`ятиденного терміну після ухвалення рішення судом по суті спору. 
Викладена у письмових заперечення від 24.06.2026 позиція представника відповідача зводиться до того, що частина заявлених до відшкодування стороною позивача витрат на правничу допомогу є завищеною. Крім того, представником позивача використано у розрахунках з ОСОБА_2 первинний документ про отримання суми грошових коштів, форма якого не застосовується тривалий час.
Дослідивши наявні у справі докази, аргументи сторін у справі, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення поданої заяви про ухвалення додаткового рішення суду виходячи з такого. 
Згідно з наявною у справі копією Договору про надання правових послуг адвокатом від 13.02.2026 за надання правової допомоги, види якої вичерпно не визначені цим договором, Поліщук О.Б. як клієнт повинен сплатити на користь адвоката Іваніва О.Б. гонорар, розмір якого відображається у додатку до цього договору.
Види правових послуг, які надані та (або) планується надати адвокатом, можуть бути додатково відображені в додатку до договору (п.3).
Пунктом 1 договору визначено, що розмір гонорару адвоката визначається додатком. Однак відповідним додатком також вважаються: квитанція, розписка, напис адвоката на самому договорі або Перелік послуг, які надаватимуться адвокатом тощо.
Водночас, заявник ОСОБА_1 додав примірник квитанції форми ПО-Д2, відповідно до якої представником прийнято на підставі укладеного договору 12 000,00 грн.
Суд погоджується із аргументами сторони відповідача про те, що зазначена вище форма розрахункового документа втратила чинність згідно з Розпорядженням КМУ № 317-р від 08.04.2025, яке в свою чергу діє з 12.04.2025. До того ж, відповідна форма документів згідно з наказом Укрсоюзсервісу № 8 від 29.09.1993 застосовувалася під час надання населення послуг дрібного ремонту виробів, фотопослуг та інших послуг невиробничого характеру.
Водночас, суд звертає увагу сторін у цій справі, що розмір гонорару адвоката за договором від 13.02.2026 може визначатися не лише квитанцією, але й Переліком послуг, які надані (будуть надаватися) адвокатом.
Заявником додано до матеріалів справи відповідний Перелік, що містить детальний опис наданих адвокатом послуг та розмір отриманого гонорару. Перелік підписаний адвокатом, відповідає попередньо заявленому стороною позивача розміру очікуваних витрат на правничу допомогу, тому підстав для його неврахування немає.
Ухвалюючи додаткове рішення суд зазначає, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення належить до основних засад цивільного судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, визначаються згідно з умовами договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою підлягають розподілу (п.1 ч.3 ст.133, п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Однак розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання цих вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.4-6 ст.137 цього ж Кодексу).
У разі наявності відповідного клопотання суд не вправі відмовити стороні, яка понесла витрати на правничу допомогу, в їх стягненні повністю з іншої сторони, а лише зменшити такі витрати під час їх розподілу за результатами судового розгляду.
Водночас, у ч.2 ст.141 ЦПК України прямо зазначено, що всі інші судові витрати, крім судового збору, покладаються на сторони залежно від ухваленого рішення суду за результати розгляду позовних вимог. Зокрема, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (принцип пропорційності до розміру відхилених вимог процесуальний закон не передбачає навіть стосовно відповідача у справі).
Згідно з ухваленим у справі рішенням суду від 15.06.2026 позов задоволено частково (розмір задоволених вимог склав 51,59% від ціни позову).
Отож сторона позивача за результатами розгляду справи не може претендувати на стягнення більш як 6 190,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд додатково зазначає, що для приватного права є притаманною така властивість як розумність, яка характерна для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту і тлумачення не лише норм матеріального, але й процесуального права (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц та від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 від 05.09.2022 та інші).
Відповідно до приписів ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Невиконання цього обов`язку може бути підставою для суду у відмові відшкодувати судові витрати, за винятком сплаченого судового збору. Однак така відмова не є обов`язком суду.
Згідно з приписами ч.2 ст.174 ЦПК України заявами по суті спору є, зокрема для відповідача, відзив на позовну заяву та заперечення.
Суд вважає слушними аргументи сторони відповідача про істотне та необґрунтоване завищення витрат позивача на правничу допомогу. Вказане повною мірою стосується тривалості консультації адвоката щодо порядку звернення ОСОБА_2 до суду сукупно 2 год, а також вартості посуг з вивчення і аналізу судової практики та підготовки позову.
У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/13892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
З позивачки на корить відповідача вже стягнуто частину витрат на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн рішенням суду від 15.06.2026, відтак провести на дату ухвалення додаткового рішення залік покладених на сторін у справі зустрічних витрат за правничу допомогу неможливо.
Керуючись ст.133-134,137,141,270 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_1 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 29.06.2026.

Суддя