СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/762/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В.,
за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І., 
за участю:
апелянта -   Гнідченко Г.Г. - на підставі довіреності від 10.03.2026 №10/03-1; 
ініціюючого кредитора - Гордієнко А.Г. - на підставі ордеру серії АХ №1341336 від 15.04.2026,
розглянувши у відритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар", м.Київ (вх.№1032 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 (суддя Юрченко В.С., постановлену в м. Харків, дата складення повного тексту - 27.04.2026) 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей", м. Харків,
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", Харківська область, Балаклійський район, с. Яковенкове, 
про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкей" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
В обґрунтування поданої заяви ініціюючий кредитор посилався на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" умов договору на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки № 02-17.2023 від 17.02.2023 на суму 5000000,00грн.
Також, просив суд визнати грошові вимоги, нараховані у зв`язку із розглядом заяви про банкрутство ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", а саме: судовий збір в сумі 33280,00грн., та 77823,00грн. витрат пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства).
До заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство також було додано заяву арбітражного керуючого Гриценка Ігоря Івановича про участь у справі про банкрутство в якості розпорядника майна боржника, а також договір про надання послуг арбітражного керуючого № 02-02/01 від 01.02.2026, укладений між арбітражним керуючим Гриценком Ігорем Івановичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкей".
Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/762/26 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест"; призначено підготовче засідання; ухвалено ТОВ "Інкей" до дати підготовчого засідання надати суду додаткові докази, які підтверджують вимоги та обставини, викладені в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство (за наявності); ухвалено "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" до дати підготовчого засідання надати суду: відзив на заяву про відкриття провадження у справі, в якому зазначити: заперечення боржника щодо вимог заявника (заявників); загальну суму заборгованості боржника перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з виплати заробітної плати; відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків; відомості про всі рахунки, електронні гаманці, відкриті у небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що належать боржнику, їх реквізити; відомості про проведення боржником діяльності, пов`язаної з державною таємницею; докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності); докази відправлення заявнику копії відзиву; довідку органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) про наявність або відсутність на балансі підприємства, щодо якого відкрито провадження у справі, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до статутного капіталу боржника; інші відомості, що мають значення для розгляду справи.

27.03.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" подано до господарського суду Харківської області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
На підставі п. 2-1 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу України з процедур банкрутства, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" було додано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, в тому числі, заяву арбітражного керуючого Єрьоміної О.Ю. про участь у справі про банкрутство, в якості розпорядника майна боржника, а також докази авансування винагороди арбітражному керуючому та докази сплати судового збору, а також докази направлення заяви Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/1059/26 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" (вх. № 1059/26) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”, для одночасного розгляду з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі №922/762/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест” в сумі 5000000,00грн., судовий збір в сумі 33280,00грн., та 77823,00грн. витрат пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Гриценко Ігоря Івановича; призначено попереднє засідання суду 15.06.2026; ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі №922/762/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" до боржника, що містяться в приєднаній до матеріалів справи заяві вх. № 1059/26 від 27.03.2026 про відкриття провадження у справі про банкрутство ухвалено розглянути в попередньому засіданні суду в порядку, передбаченому ст.47 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення абзацу 1 частини 1, частин 2, 5, 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства мотивовані тим, що інформація, яка б свідчила про наявність спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" до боржника, або відомості щодо погашення коштів ініціюючому кредитору матеріали справи не містять.
У підготовчому засіданні судом не було встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", передбачених ч. 6 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства.
Зважаючи на викладене, за наслідками розгляду у підготовчому засіданні заяви ТОВ "Інкей" про відкриття провадження у справі про банкрутство, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", визнання вимог ініціюючого кредитора - ТОВ "Інкей" до боржника в сумі 5000000,00грн., судовий збір в сумі 33280,00грн., та 77823,00грн. витрат пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства), а також введення мораторію на задоволенні вимог кредиторів та процедури розпорядження майном боржника.
Щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" до боржника, що містяться в приєднаній до матеріалів справи заяві за вх. № 1059/26 про відкриття провадження у справі про банкрутство, суд керуючись приписами частини 1 статті 35, частини 4 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, дійшов висновку про необхідність розгляду грошових вимог кредитора - ТОВ "ФК "Вінстар" в попередньому засіданні суду в порядку, передбаченому ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 та прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; заяву арбітражного керуючого Гриценко Ігоря Івановича на участь у справі в якості розпорядника майна залишити без розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, шо при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов до передчасного висновку щодо обґрунтованості вимог кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" до боржника та наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”.
Так, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20 обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.
Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 922/313/20 (922/3069/21)).
Отже, важливим елементом судового контролю при відкритті провадження у справі про банкрутство є встановлення обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.
Проте, на думку скаржника, долучені до заяви ТОВ "Інкей" докази містять суперечності (розбіжності) в структурі вимог кредитора щодо підстав виникнення грошових вимог до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення, з огляду на те, що місцевим господарським судом не було встановлено, чи містить договір на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки №02-17.2023 від 17.02.2023, яким обґрунтовано наявність грошових вимог банківські реквізити. 
З урахуванням наведеного, судом першої інстанції не було з`ясовано того, чи мав боржник відомості щодо актуального банківського рахунку ТОВ "Інкей" , чи вчиняв останній дії щодо повідомлення боржника про своїх актуальні банківські реквізити. Зазначене вказує на передчасність висновків місцевого господарського суду щодо встановлення факту прострочення боржника.

Крім того, апелянт зазначає, що наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. 
Проте, місцевим господарським судом не досліджувалось питання відповідності акту приймання-передачі робіт щодо ремонту сільськогосподарської техніки від 21.03.2023 критеріям первинного документу згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Крім того, наряди-замовлення від 03.03.2023, від 01.03.2023, від 21.03.2023, від 16.03.2023, від 24.02.2023, та від 09.03.2023, які перелічено в оскаржуваній ухвалі суду, не є первинними документами, а отже не можуть підтверджувати факт реального здійснення господарської операції.
Що стосується акту звірки взаємних розрахунків, який підписано між ТОВ "Інкей" та ТОВ “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест” за договором № 02-17.2023 від 17.02.2023, згідно якого заборгованість станом на 31.12.2023 на користь ТОВ "Інкей" складає 5000000,00грн., скаржник зазначає, що сам по собі акт звірки взаємних розрахунків не може підтверджувати існування відповідного грошового зобов`язання, оскільки стала практика Верховного Суду засвідчує правову позицію про те, що акт звірки взаємних розрахунків не є майновою дією боржника, не свідчить про проведення певної господарської операції, та не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Окрім викладеного, апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права, що полягає у безпідставній відмові представнику ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" в ознайомленні з матеріалами справи з мотивів того, що останній не набув статусу конкурсного кредитора.
Скаржник зазначає, що судом першої інстанції хоч і було долучено представника ТОВ "ФК "Вінстар" до підготовчого судового засідання, призначеного на 21.06.2026, але під час судового засідання не надано можливість представнику заперечувати щодо відкриття провадження у справі про банкрутство.
Крім того, при постановленні оскаржуваної ухвали, судом було порушено приписи частини 5 статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на те, що господарський суд у підготовчому засіданні розглядає заяву, яка подана першою, і лише після встановлення необґрунтованості (необхідності повернення без розгляду) першої заяви суд розглядає по суті наступні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Якщо ж суд відкриває провадження у справі про банкрутство за заявою, яка подана першою, у разі її відповідності вимогам КУзПБ, інші заяви господарський суд залишає без розгляду на підставі вимог частини четвертої статті 35 цього Кодексу.
Натомість у даній справі, судом було задоволено заяву ініціюючого кредитора ТОВ "Інкей", і одночасно в порушення ч. 5 ст. 35 КУзПБ не залишено без розгляду заяву іншого ініціюючого кредитора - ТОВ "ФК "Вінстар", а зазначено, що грошові вимоги кредитора - ТОВ "ФК "Вінстар" до боржника, що містяться в приєднаній до матеріалів справи заяві вх. № 1059/26 від 27.03.2026 про відкриття провадження у справі про банкрутство розглянути в попередньому засіданні суду в порядку, передбаченому ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства (п. 13 резолютивної частини ухвали від 21.04.2026).

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було виконано завдання підготовчого засідання господарського суду з розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”, оскільки не надано можливості скаржнику реалізувати у підготовчому засіданні процесуальні права, як забезпеченого кредитора, а саме: надати доводи, докази, пояснення та заперечення щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство поданої ТОВ "Інкей", чим порушено право ТОВ "ФК "Вінстар" на доступ до правосуддя.
Оскільки місцевим господарським судом не було забезпечено можливість представнику ТОВ "ФК "Вінстар" ознайомитись з матеріалами справи, то про обставини, які стосуються розгляду заяви ТОВ "Інкей" представник дізнався лише з повного тексту оскаржуваної ухвали суду від 21.04.2026. Враховуючи неможливість подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від ТОВ "ФК "Вінстар", скаржник звертається до суду апеляційної інстанції з клопотанням про долучення до справи доказів, згідно додатків до цієї апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" на ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; ухвалено господарському суду Харківської області надіслати на адресу Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №922/762/26 та матеріали справи №922/1059/26; призначено справу до розгляду на 03.06.2026 об 11:00 годині.
18.05.2026 ініціюючим кредитором подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№5900), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар", ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 03.06.2026 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 та прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; заяву арбітражного керуючого Гриценко Ігоря Івановича на участь у справі в якості розпорядника майна залишити без розгляду.
Представник ініціюючого кредитора заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, інші учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені завчасно належним чином, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе розглянути скарги в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 та частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.
Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.
Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.
Суд звертає увагу, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.
З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас, у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкей" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (т.1 а.с.1-22).
В обґрунтування поданої заяви ініціюючий кредитор посилався на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" умов договору на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки № 02-17.2023 від 17.02.2023 на суму 5000000,00грн.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/762/26 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест"; призначено підготовче засідання (т.1 а.с.31-34).

Також, 27.03.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" подано до господарського суду Харківської області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
На підставі п. 2-1 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу України з процедур банкрутства, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" було додано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, в тому числі, заяву арбітражного керуючого Єрьоміної О.Ю. про участь у справі про банкрутство, в якості розпорядника майна боржника, а також докази авансування винагороди арбітражному керуючому та докази сплати судового збору, а також докази направлення заяви Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/1059/26 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" (вх. № 1059/26) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”, для одночасного розгляду з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі №922/762/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; призначено підготовче засідання у справі.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судова колегія зазначає, що за змістом наведених в статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства термінів, що вживаються для цілей цього Кодексу:
грошовим зобов`язанням (боргом) є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;
боржником, серед іншого, є юридична особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
кредитором, серед іншого, є юридична особа, яка має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Згідно з частиною 2 статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.
Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.
Так, порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства .
Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.
Частиною п`ятою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про: відкриття провадження у справі про банкрутство; відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.
При цьому, системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Судова колегія звертає увагу на те, що завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності/відсутності спору про право; встановлення обставин задоволення чи незадоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.
Слід зауважити, що системний аналіз положень статей 36, 39 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням статей 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про покладення на кредитора обов`язку надати докази на підтвердження підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, а на боржника, якому надана можливість подати відзив на заяву кредитора, - обов`язку надати суду докази, які спростовують або підтверджують вимоги заявника.
Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника.
Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником.
Однією із підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження (частина 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства).

Колегія суддів також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19, згідно з яким у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених КУзПБ для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Тож чинне законодавство, окрім добровільного погашення боржником кредиторської заборгованості, визначає два основних способи її погашення із застосуванням державного примусу: шляхом вирішення судом спору між кредитором та боржником про стягнення відповідної суми заборгованості в позовному порядку або шляхом задоволення відповідних вимог у межах провадження у справі про банкрутство.
Відсутність спору про право в розумінні процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету), підстави виникнення, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.
А тому суди повинні надавати оцінку наявності / відсутності спору про право саме у правовідносинах між боржником та ініціюючим кредитором, однак, не іншими кредиторами, та за тими підставами, за яких заявлені грошові вимоги для відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки порядок розгляду судових справ у позовному провадженні (яке передбачає вирішення наявного спору про право з іншими кредиторами боржника та /або з ініціюючим кредитором, однак, за інших матеріально-правових підстав, ніж заявлені грошові вимоги у справі про банкрутство) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника врегульоване положеннями частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства .
Одним із методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:
- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, заперечень боржника щодо вимог заявника, докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інші відомості, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга третя статті 36 Кодексу України з процедур банкрутства );
- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);
- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства ).
Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.
Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.
Наведені висновки сформульовані з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі №910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі №904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).
При цьому, в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 922/2503/20 висловлено також правову позицію про те, що заперечення (обґрунтовані) боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.
Задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20, від 06.04.2023 у справі № 902/560/20).
Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.
Поряд з цим, згідно приписів частини 8 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.
Згідно з частиною 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Отже, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.
За таких обставин, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.
Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.
Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство недостатньо аргументованої кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство недостатньо аргументованої кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.
Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі.
Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.
При цьому на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Як було зазначено вище, 09.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкей" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (т.1 а.с.1-22).
В обґрунтування поданої заяви ініціюючий кредитор посилався на неналежне виконання ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" умов договору на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки № 02-17.2023 від 17.02.2023 на суму 5000000,00грн.
Також, ініціюючий кредитор просив суд визнати грошові вимоги, нараховані у зв`язку із розглядом заяви про банкрутство ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", а саме: судовий збір в сумі 33280,00грн., та 77823,00грн. витрат пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства).
На підтвердження заявленої заборгованості, звертаючись до місцевого суду про ініціювання процедури банкрутства ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", ТОВ "Інкей" було подано до суду копії наступних документів: договір на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки від 17.02.2023 №02-17.2023, акт приймання - передачі виконаних робіт від 21.03.2023, кошторис на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки (т.1 а.с.18-21). 
Також, 21.04.2026 ТОВ "Інкей" разом з клопотаннями про долучення до матеріалів справи доказів було подано до місцевого господарського суду копії наступних документів: акт звірки взаємних розрахунків за період 2023 року між ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" та ТОВ "Інкей" за договором від 17.02.2023 №02-17.2023, наряди - замовлення від 24.02.2023, від 01.03.2023, від 03.03.2023, від 09.03.2023, від 16.03.2023, від 21.03.2023 (т.1 а.с.72-83).

За наслідками дослідження поданих до місцевого господарського суду документів колегією суддів встановлено, що 17.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкей" (надалі - виконавець) було укладено договір на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки №02-17.2023 (надалі - договір т.1 а.с.18-19), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати ремонт сільськогосподарської техніки замовника, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх (пункт 2.1. договору).
Відповідно до пункту 2.2. договору, об`єктами ремонту є: комбайн зернозбиральний CLASS LEXION; культиватор TIGER MATE II; сівалка точного висіву MASCHINO GASPSRDO METRO MTRC16 F70; трактор колісний CASE IH MAGNUM 340.
Згідно з пунктами 2.3. та 4.1. договору, перелік, обсяг робіт та загальна вартість робіт визначаються кошторисом, який є Додатком №1 до договору, яким сторони погодили, що загальна вартість робіт з ремонту техніки визначеної пунктом 2.2 договору становить 5000000,00грн. (т.1 а.с.21).
Роботи виконуються в період з лютого по березень 2023 року. Місце виконання робіт: с.Яковенкове, вул. Миру, буд.27 (пункт 3 договору.)
Відповідно до пункту 4.2. договору, замовник здійснює оплату в такому порядку: остаточний розрахунок - протягом 5 календарних днів після підписання акту приймання - передачі виконаних робіт.

За період з 24.02.2023 по 21.03.2023 виконавцем було надано послуги (виконано роботи) для замовника, що підтверджується наступними доказами:
- відповідно до наряду-замовлення від 24.02.2023 виконавцем було виконано роботи з капітального ремонту двигуна комбайна зернозбирального CLASS LEXION 670, 2013, серійний номер С6400411 на загальну суму 1600000,00грн. (т.1 а.с.82);
- відповідно до наряду-замовлення від 01.03.2023 виконавцем було виконано роботи з ремонту гідравліки комбайна зернозбирального CLASS LEXION 670, 2013, серійний номер С6400411 на загальну суму 320000,00грн. (т.1 а.с.79);
- відповідно до наряду-замовлення від 03.03.2023 виконавцем було виконано роботи з відновлення рами та заміни підшипників культиватора TIGER MATE II 40FT, 2012, серійний номер YCD064463 на загальну суму 480000,00грн. (т.1 а.с.78)
- відповідно до наряду-замовлення від 09.03.2023 виконавцем було виконано роботи з капремонту висівних секцій сівалки точного висіву MASCHINO GASPSRDO METRO MTRC16 F70, 2012, серійний номер 139670240 на загальну суму 450000,00грн. (т.1 а.с.83); 
- відповідно до наряду-замовлення від 16.03.2023 виконавцем було виконано роботи з ремонту трансмісії трактора колісного CASE IH MAGNUM 340, 2012, серійний номер НОМЕР_1 на загальну суму 1800000,00грн. (т.1 а.с.81); 
- відповідно до наряду-замовлення від 16.03.2023 виконавцем було виконано роботи з ремонту електросистеми трактора колісного CASE IH MAGNUM 340, 2012, серійний номер НОМЕР_1 на загальну суму 350000,00грн.(т.1 а.с.80).
Вказані наряди-замовлення підписані сторонами договору та та скріплені печатками обох сторін. Також в нарядах-замовленнях зазначено, що роботи виконані в повному обсязі, сторони претензій не мають.
Крім того, 21.03.2023 сторонами було складено та підписано без жодних зауважень та заперечень акт приймання - передачі виконаних робіт (т.1 а.с.20), згідно якого виконавець виконав, а замовник прийняв роботи з ремонту техніки згідно з договором №02-17.2023 від 17.02.2023 згідно кошторису. Загальна вартість робіт складає 50000000,00грн. Роботи виконані в повному обсязі, претензій сторони одна до одної не мають. 
Проте, в порушення умов пункту 4.2. договору, замовник (боржник) не здійснив оплати за надані послуги з ремонту сільськогосподарської техніки на загальну суму 5000000,00грн. у визначений сторонами в договорі строк.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що між сторонами досягнуто домовленості, згідно якої виконавець зобов`язувався надати замовнику послуги з ремонту сільськогосподарської техніки.
Отже, правовідносини сторін у даному випадку виникли на підставі договору підряду, що відповідає положенню частини 2 статті 837 Цивільного кодексу України, яка передбачає можливість укладення договору підряду на ремонт речі.
Статтею 25 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є: найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов`язання виконавця щодо проведених робіт.
Згідно статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно статті 882 Цивільного кодексу України, передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.
В силу приписів статей 26, 27 Закону України "Про автомобільний транспорт" виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів зобов`язаний, підтверджувати документально види та обсяги виконаних робіт та надавати замовнику відповідні документи із зазначенням дати виконання. Замовник за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу має право, отримувати від виконавця документальне підтвердження виду та обсягу виконаного технічного обслуговування чи ремонту транспортного засобу.
Згідно пункту 1 розділу V Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом міністерства інфраструктури України №615 від 28.11.2014 (надалі - Правила), порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором. 
Відповідно до пункту 3 розділу V цих Правил, виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід`ємною частиною договору. Виконавець оформлює для юридичних осіб окремо документи на оплату матеріалів і послуг з технічного обслуговування і ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи) та окремо документи на оплату матеріалів і виконання робіт з ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи). Виконані роботи виконавець відносить або до технічного обслуговування, або до ремонту на підставі переліків і процедури виконання робіт, регламентованих виробником КТЗ та їх складових частин (систем), та (або) за записами, зробленими в інструкціях з експлуатації та (або) у сервісних книжках, в іншому інформаційному забезпеченні від виробника, а також у нормативно-правових актах (пункт 5 розділу V Правил). 
Згідно пункту 7 розділу V цих Правил, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). 
Згідно пункту 8 розділу VII Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов`язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов`язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту; приймально-здавальний акт виконавця, який має право на випробування систем живлення КТЗ з газобалонного обладнання і виконав ці випробування.
Отже, з аналізу вказаних вище правових норм випливає, що виконавець зобов`язаний підтвердити документально види та обсяги виконаних робіт та надавати замовнику відповідні документи із зазначенням дати виконання.

Як було зазначено вище, виконавцем було додано до матеріалів справи наряди - замовлення від 24.02.2023, від 01.03.2023, від 03.03.2023, від 09.03.2023, від 16.03.2023, від 21.03.2023, а також акт приймання - передачі виконаних робіт від 21.03.2023, які підписані обома сторонами, замовником прийнято виконані роботи на загальну суму 5000000,00грн. без жодних зауважень та претензій.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинний документ згідно з статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" це - документ, який містить відомості про господарську операцію. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.
Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналогічні вимоги до складання первинного документа містяться і у пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (надалі- Положення). Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (абзац 3 п.2.4 Положення).
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (пункт 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).
Отже, з урахуванням наведених вище положень документом, який підтверджує як факт виконання виконавцем зобов`язання з надання послуг з ремонту сільськогосподарської техніки замовнику, так і факт відображення у бухгалтерському обліку останнього, є акти надання послуг та наряди - замовлення, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати обов`язкові реквізити; первинні документи підписуються особами, які брали участь у господарській операції. 
Таким чином, вказані вище документи в їх сукупності є належними доказами на підтвердження надання виконавцем послуг з ремонту сільськогосподарської техніки та їх прийняття замовником (боржником).

Крім цього, підписанням акту звірки взаємних розрахунків за період 2023 року боржник, як замовник ще раз підтвердив факт отриманих послуг за договором від 17.02.2023 №02-17.2023 (т.1 а.с.72), та наявність заборгованості в розмірі 5000000,00грн. поставки товару на суму 1504087,55грн. за видатковими накладними №8920 від 26.09.2024, №9327 від 07.10.2024, №9376 від 08.10.2024, та наявність заборгованості в розмірі 1403868,19грн.
Судова колегія враховує, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, в тому числі, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.
З урахуванням того, що наявність заборгованості відповідача підтверджується первинними документами відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", місцевим господарським судом обґрунтовано прийнято до уваги акт звірки взаємних розрахунків, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, в якості належного та допустимого доказу в справі.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що системний аналіз положень статей 36, 39 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням статей 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про покладення на кредитора обов`язку надати докази на підтвердження підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, а на боржника, якому надана можливість подати відзив на заяву кредитора - обов`язку надати суду докази, які спростовують або підтверджують вимоги заявника. 
Положення Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюють обов`язку для ініціюючого кредитора доводити те, що боржник у справі про банкрутство не має можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Доведення обставин можливості виконати такі майнові зобов`язання покладено саме на боржника (частини 3 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства ). Належними доказами платоспроможності боржника як однієї з підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є докази сплати боржником до підготовчого засідання боргу, на підставі якого ініціюючий кредитор звернувся до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Подібні за змістом висновки неодноразово викладались Верховним Судом в тому числі в постанові від 17.08.2022 у справі №910/15533/20.
Відповідно до частини 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства Б, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.
Боржником - ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" до підготовчого засідання не було надано доказів погашення заборгованості перед кредитором, а також не надало належних і допустимих доказів, які б підтверджували його платоспроможність та спроможність виконати грошові зобов`язання, покладені на нього законом.

Крім того, однією з підстав для відмови у відкритті провадження у справі, положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
Тобто, обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.
Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.03.2024 у справі №911/1005/23, від 06.04.2023 у справі №902/650/20).
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.
Встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20, від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20, від 16.09.2020 у справі № 911/593/20.
Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні належні докази існування будь-якого спору у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство. 

Доводи скаржника про те, що договір, укладений між боржником та ініціюючим кредитором в 2023 році та за яким було відкрито провадження у справі про банкрутство містить ознаки фіктивності судом апеляційної інстанції відхиляються, з огляду на те, що стаття 204 Цивільного кодексу України, закріплює презумпцію правомірності правочину.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ними повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладених договорів, підлягають виконанню.
Колегія суддів зазначає, що договір, на підставі якого ґрунтуються вимоги ініціюючого кредитора до боржника не скасований, судом невизнаний недійсними, в господарських судах немає жодного відкритого провадження з приводу визнання такого договору недійсними, а отже діє презумпція правомірності правочину, яка породжує певні цивільні права та обов`язки для сторін правочинів, в даному випадку для ініціюючого кредитора та боржника.
Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №905/2030/19, ініціюючий кредитор наділений правом самостійно обирати процесуальний спосіб захисту порушеного права: (1) чи звернутись до суду в порядку позовного провадження, (2) чи скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства для задоволення своїх кредиторських вимог.
У зв`язку із наявністю заборгованості за договором на виконання робіт з ремонту сільськогосподарської техніки №02-17.2023 від 17.02.2023, ініціюючий кредитор скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства для задоволення своїх кредиторських вимог.
Таким чином, ініціюючий кредитор правомірно в межах визначених Кодексом України з процедур банкрутства реалізував своє право на застосування щодо боржника процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства для задоволення своїх кредиторських вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки станом на момент постановленні оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази задоволення боржником вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" у розмірі 5000000,00грн., які підтверджені матеріалами справи, то за наслідками розгляду в підготовчому засіданні вказаної заяви, господарський суд першої інстанції правомірно її задовольнив в передбачений діючим законодавством спосіб, шляхом відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".

Крім того, як було зазначено вище, 27.03.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" подано до господарського суду Харківської області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (т.1, 2, 3 справа №922/1059/26 а.с.1-243,1-248, 1-224).
На підставі п. 2-1 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу України з процедур банкрутства, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" було додано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, в тому числі, заяву арбітражного керуючого Єрьоміної О.Ю. про участь у справі про банкрутство, в якості розпорядника майна боржника, а також докази авансування винагороди арбітражному керуючому та докази сплати судового збору, а також докази направлення заяви Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/1059/26 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" (вх. № 1059/26) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”, для одночасного розгляду з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі №922/762/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; призначено підготовче засідання у справі (т.3 справа №922/1059/26 а.с.226).
Щодо застосування статей 34, 38, 39 Кодексу України з процедур банкрутства у випадку, коли два кредитори подали заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство одного і того ж боржника, судова колегія звертається до правової позиції Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 06.07.2022 у справі №913/288/21, а саме: господарський суд у підготовчому засіданні розглядає заяву, яка надійшла першою, і лише після встановлення необґрунтованості (необхідності повернення без розгляду) першої заяви розглядає по суті наступні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Враховуючи приписи абзацу 1 частини 3 статті 34, частини 8 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, апеляційний суд наголошує, що ініціюючий кредитор, який першим подав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, в разі обґрунтованості такої заяви має легітимні очікування щодо того, що в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство будуть зазначені його кредиторські вимоги з визначенням їх розміру.
Одночасний розгляд заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство, передбачений частиною 4 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, полягає в тому, що в разі коли до проведення підготовчого засідання до господарського суду від різних кредиторів надійшло декілька заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо того самого боржника, господарський суд у підготовчому засіданні розглядає заяву, яка надійшла першою, і лише після встановлення необґрунтованості (необхідності повернення без розгляду) першої заяви, розглядає по суті наступні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства допускають можливість подання до суду декількох заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо одного боржника. Однак, принцип концентрації, про дотримання якого неодноразово вказував Верховний Суд, передбачає наявність лише однієї справи про банкрутство, в межах якої мають вирішуватися як процедурні питання, так і спори за участю боржника (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025р. по справі №905/169/25).

В контексті спірних правовідносин, судова колегія також враховує правову позицію, викладену судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2023р. у справі №904/2154/22 про те, що умовою розгляду по суті кожної із заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, що надійшли від різних заявників, зі здійсненням дослідження та оцінки обґрунтованості вимог цих кредиторів до боржника, і на предмет підтвердження підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство у випадках, передбачених Законом (ч.5 ст.38 та абз.2 ч.4 ст.39 КУзПБ), є, насамперед, дотримання порядку розгляду тих заяв, що календарно подані пізніше ніж перша із них (яка прийнята судом до розгляду), оскільки лише після встановлення необґрунтованості першої заяви (необхідності повернення без розгляду тощо) суд розглядає по суті наступні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Дотримання такого порядку є умовою для приєднання відповідних заяв до матеріалів справи.
Відповідно до приписів частини 4 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі, якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог першого заявника необґрунтованими, господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею.
При цьому наведене правило, яке закріплено в абзаці 1 частини 4 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, щодо надходження заяв інших кредиторів до дня підготовчого засідання, перш за все, забезпечує обізнаність суду про наявність інших заяв кредиторів та алгоритм дій суду у підготовчому засіданні, запровадженими законодавцем організаційними засадами та метою підготовки та проведення судом цього засідання із забезпеченням можливості реалізації учасниками у справі відповідних прав та обов`язків з дотриманням основних засад (принципів) господарського судочинства (верховенства права, рівності всіх учасників судового процесу, змагальності сторін, диспозитивної, пропорційності тощо).
Приписами частини 5 статті 38 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що якщо про відкриття провадження у справі про банкрутство подано декілька заяв від різних заявників і одна з них повертається без розгляду, суддя розглядає інші заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Законодавцем згідно Закону № 3985-IX від 19.09.2024 (чинного з 01.01.2025), статтю 35 Кодексу України з процедур банкрутства доповнено частиною четвертою, згідно абзацу першого якої у разі подання до суду до відкриття провадження у справі про банкрутство та прийняття судом до розгляду двох чи більше заяв кредиторів про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд призначає всі прийняті судом до розгляду заяви для їх розгляду в одному підготовчому судовому засіданні, за результатами якого за заявою, що подана першою, у разі її відповідності вимогам цього Кодексу, відкриває провадження у справі про банкрутство. Інші заяви господарський суд залишає без розгляду.
У разі прийняття господарським судом рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, що подана першою, господарський суд розглядає інші заяви в порядку черговості їх подання до суду кредиторами (абзац 2 частини 4 статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства).
Колегія суддів наголошує на тому, що місцевий господарський суд в підготовчому засіданні мав розглянути заяву, яка подана першою, і лише після встановлення необґрунтованості (необхідності повернення без розгляду) першої заяви міг розглядати по суті наступні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Якщо ж суд відкрив провадження у справі про банкрутство за заявою, яка подана першою, у разі її відповідності вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, інші заяви господарський суд повинен був залишити без розгляду на підставі вимог ч.4 ст.35 цього Кодексу.
Залишення заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство без розгляду з підстав, визначених цією статтею, не перешкоджає зверненню такого кредитора як конкурсного з вимогами до боржника у порядку, визначеному ст.45 цього Кодексу (абзац 3 частини 4 статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства).
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2024 у справі №920/210/24.
З огляду на те, що за результатами розгляду заяви ТОВ "Інкей" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест", яка надійшла до суду першою, суд визнав її обґрунтованою і дійшов до висновку про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, господарський суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою повинен був заяву ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар", яка надійшла до суду по черговості наступною, залишити без розгляду, а не всупереч вимогам ч.4 ст.35 Кодексу України з процедур банкрутства змінювати її статус по суті на заяву конкурсного кредитора з вимогами до боржника, яка подається протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство та призначати до розгляду у попередньому засіданні в порядку ч.2 ст.47 КУзПБ.
Отже, місцевий суд при постановленні оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про розгляд грошових вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" до боржника, що містяться в приєднаній до матеріалів справи заяві вх. № 1059/26 від 27.03.2026 про відкриття провадження у справі про банкрутство розглянути в попередньому засіданні суду в порядку, передбаченому статтею 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з частиною 8 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства питання введення процедури розпорядження майном боржника та призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати вирішується господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Приписами статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору. В ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у справі.
В заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест” ініціюючий кредитор - ТОВ "Інкей" просив суд призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Гриценко Ігоря Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 04.07.2013 №1216), заяву про участь якого долучено до матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (т.1 а.с.6-17).
Приписами пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.
Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.
Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.
У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.
Частиною 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі: 1) які є заінтересованими особами у цій справі; 2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років; 3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 4) які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів; 5) виключено; 6) які є близькими особами боржника - фізичної особи.
Відомостей про те, що арбітражний керуючий Гриценко Ігор Іванович здійснював управління боржником або ж є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, судом не встановлено, не встановлено також обмежень, визначених ч. 3 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрута, кандидатура арбітражного керуючого не належить до жодної з категорій осіб, зазначених у вказаній статті.
Таким чином, враховуючи імперативні приписи пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, господарський суд першої інстанції правомірно призначив розпорядником майна ТОВ “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест” арбітражного керуючого Гриценко Ігора Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 04.07.2013 №1216).
Відповідно до частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12-ть місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
У зв`язку з викладеним вище, місцевий господарський суд правомірно встановив розпоряднику майна боржника розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання нею повноважень розпорядника майна боржника із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, яке на думку останнього полягає в обмеженні реалізації в підготовчому засіданні його процесуальних права як забезпеченого кредитора, а саме: наданні доводів, доказів, пояснень та заперечень щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство поданої ТОВ "Інкей", чим порушено право ТОВ "ФК "Вінстар" на доступ до правосуддя, судова колегія зазначає наступне.
Так, як було зазначено вище, 09.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкей" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (т.1 а.с.1-22).
Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у справі №922/762/26 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест"; призначено підготовче засідання на 30.03.2026 (т.1 а.с.31-34).

Також, 27.03.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" подано до господарського суду Харківської області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (т.1, 2, 3 справа №922/1059/26 а.с.1-243,1-248, 1-224).
Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/1059/26 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" (вх. № 1059/26) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”, для одночасного розгляду з заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі №922/762/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; призначено підготовче засідання у справі на 06.04.2026 (т.3 справа №922/1059/26 а.с.226).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/762/26 в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України повідомлено сторін про відкладення підготовчого засідання на 06.04.2026 (т.1 а.с.40-41).
Судове засідання господарського суду Харківської області призначене на 06.04.2026 не відбулось, у зв`язку із надходженням сигналу "Повітряна тривога"- "Ракетна небезпека", внаслідок чого ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2026 суд відклад підготовче засідання на 08.04.2026.
Поряд з цим, згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №6200799 (т.1 а.с.43-44), в судовому засіданні був присутній представник ТОВ "ФК "Вінстар" - Гнідченко Гліб Геннадійович, який відповідно був обізнаний про перебіг розгляду справи та відповідно відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.04.2026 у справі №922/762/26 в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України повідомлено сторін про відкладення підготовчого засідання на 15.04.2026 (т.1 а.с.54-55).
Згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №6221220 (т.1 а.с.52-53) представник ТОВ "ФК "Вінстар" - Гнідченко Гліб Геннадійович також був присутній у вказаному судовому засіданні.

Судове засідання, призначене на 15.04.2026, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Юрченко В.С. у відпустці, у зв`язку із чим, ухвалою господарського суду Харківської області від 16.04.2026 призначено підготовче засідання у справі на 20.04.2026 (т.1 а.с.62).
В судовому засіданні, яке відбулось 20.04.2026 було постановлену протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 21.04.2025. Згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №6275205 (т.1 а.с.67-68) представник ТОВ "ФК "Вінстар" - Гнідченко Гліб Геннадійович був присутній у вказаному судовому засіданні, жодних заяв, клопотань, пояснень та заперечень щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство поданої ТОВ "Інкей" останнім висловлено не було.
21.04.2026 господарським судом Харківської області було постановлено оскаржувану ухвалу (підготовче засідання), якою відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест”; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна аграрна компанія “Балінвест” в сумі 5000000,00грн., судовий збір в сумі 33280,00грн., та 77823,00грн. витрат пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Гриценко Ігоря Івановича; призначено попереднє засідання суду 15.06.2026 (т.1 а.с.92-96).
Згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №6275205 (т.1 а.с.67-68) представник ТОВ "ФК "Вінстар" - Гнідченко Гліб Геннадійович також був присутній у вказаному судовому засіданні, жодних заяв щодо ознайомлення з матеріалами справи, пояснень та заперечень щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство поданої ТОВ "Інкей" останнім заявлено не було.

З наведених вище доказів, а саме протоколів судових засідань в режимі відеоконференції №6200799, №6221220, №6275205, №6275205 вбачається, що представник ТОВ "ФК "Вінстар" був присутній у всіх судових засіданнях щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкей" про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест".
Відповідно ТОВ "ФК "Вінстар" був обізнаний про перебіг розгляду справи, мав можливість звернутись до суду як з усними так і з письмовими клопотаннями, поясненнями та запереченнями щодо заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство поданої ТОВ "Інкей", проте, наданим йому процесуальним правом не скористався.
Окрім викладеного, судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що полягають у безпідставній відмові представнику ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" в ознайомленні з матеріалами справи з мотивів того, що останній не набув статусу конкурсного кредитора, з огляду на те, що з відповідним клопотанням останній звернувся вже після постановлення оскаржуваної ухвали, а саме 27.04.2026 (т.1 а.с.100-101).

Отже, за наведених обставин, доводи апелянта щодо порушення прав останнього, як забезпеченого кредитора на доступ до правосуддя є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо долучення до матеріалів справи та надання правової оцінки додатковим доказам доданим скаржником до апеляційної скарги, а саме: аналітичної інформації з системи Youcontrol щодо ТОВ "Інкей", інформації з Реєстру платників ПДВ (щодо ТОВ "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест"), інформації з Реєстру платників ПДВ (щодо ТОВ "Інкей"); копії договору купівлі- продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 03.12.2024, рішення господарського суду Харківської області від 19.12.2024 у справі №922/3390/24, постанови Харківського апеляційного суду від 05.03.2026 у справі №610/4547/24, судова колегія зазначає, що частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В такому випадку, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції (додані до апеляційної скарги) без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції є порушенням вимог статей 80 та 269 Господарського процесуального кодексу України.
Вказане, з урахуванням положень статті 282 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи додаткові докази, має викладати мотивувальну частину своєї постанови із зазначенням відповідного обґрунтування заявником неможливості їх подання до суду першої інстанції та з оцінкою апеляційною інстанцією такого обґрунтування (відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №917/2034/17).
Скаржник при зверненні до суду з відповідною апеляційною скаргою обмежився лише загальними твердженнями про те, що оскаржуване рішення було ухвалено без врахування судом всіх обставин справи, а також за відсутності доказів, які мають суттєве значення для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.
В даному випадку скаржник не навів жодних переконливих та належним чином підтверджених доказів того, що у нього дійсно існувала об`єктивна, тобто незалежна від його волі, неможливість подати відповідні докази під час розгляду справи судом першої інстанції, як і не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відповідних доказів.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності заяв, скарг на рішення тощо. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Проте, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах "Мушта проти України", заява № 8863/06, п. 37; "Kreuz v. Poland", заява № 28249/95, п. 53; "Golder v. the United Kingdom", заява № 4451/70, п. 38, "Stanev v. Bulgaria", заява № 36760/06, п.п. 229-230).
Апеляційний суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007р.; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016р.).
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для прийняття в апеляційному провадженні додаткових доказів доданих скаржником до апеляційної скарги.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
За результатами апеляційного перегляду даної справи, судова колегія дійшла висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар", скасування пункту 13 ухвали господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26, яким ухвалено грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" до боржника, що містяться в приєднаній до матеріалів справи заяві вх. № 1059/26 від 27.03.2026 про відкриття провадження у справі про банкрутство розглянути в попередньому засіданні суду в порядку, передбаченому ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, з підстав викладених в мотивувальній частині даної постанови та прийняття в цій частині нового рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (вх. № 1059/26 від 27.03.2026) - залишити без розгляду.
Інші доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не спростували правомірність оскаржуваної ухвали, норм чинного законодавства, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про те, що в решті ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 слід залишити без змін.
Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" задовольнити частково.
Скасувати пункт 13 ухвали господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26, яким ухвалено грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" до боржника, що містяться в приєднаній до матеріалів справи заяві вх. № 1059/26 від 27.03.2026 про відкриття провадження у справі про банкрутство розглянути в попередньому засіданні суду в порядку, передбаченому ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, з підстав викладених в мотивувальній частині даної постанови.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна аграрна компанія "Балінвест" (вх. № 1059/26 від 27.03.2026) залишити без розгляду.
В іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області (підготовче засідання) від 21.04.2026 у справі №922/762/26 залишити без змін.
Повна постанова складена 12.06.2026.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя П.В. Тихий