Справа № 345/3023/25 
Провадження № 2/344/785/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Атаманюка Б. М.,
секретаря судового засідання Солонинко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Траян», про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна,- 
В С Т А Н О В И В: 

Адвокат Якубовський Олександр Олександрович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся 16.06.2025 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.06.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, направлено за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу визначено для розгляду судді Атаманюку Б.М..
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.07.2025 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження по справі.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.11.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Якубовського Олександра Олександровича, від 13.10.2025 про зміну предмету позову, та витребувані докази по справі.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.01.2026 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Траян» (код ЄДРПОУ 19399938).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.02.2026 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.01.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 03.01.2020 Івано-Франківським відділом ДРАЦС. У шлюбі подружжям за рахунок спільних коштів було здійснено інвестицію у будівництво двокімнатної квартири загальною площею близько 78 кв.м. на 7 поверсі багатоквартирного будинку у ЖК «Ювілейний», який розташований у с. Микитинці Івано-Франківської області (замовник будівництва/девелопер будівництва - ТОВ «Фірма «Траян»). Договір щодо спорудження об`єкту будівництва (двокімнатної квартири) було укладено між та ТОВ «Фірма «Траян» та відповідачкою. Майнові права є повністю сплаченими. За спільні кошти було придбане обладнання для квартири, зокрема паливний котел. На скільки відомо позивачу, той корпус житлового будинку, у якому подружжям було набуто майнові права, знаходиться ще на стадії будівництва і його не здано в експлуатацію. За таких обставин об`єктом поділу є не об`єкт нерухомості. У даній справі сторони не дійшли спільної згоди щодо розподілу їх спільного майна, а тому воно підлягає розподілу в судовому порядку.
Позивач збільшив позовні вимоги доповнивши їх вимогою про встановлення факту спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу з серпня 2018 року. Обґрунтовує тим, що сторони перебувають у фактичних шлюбних стосунках без їх реєстрації з серпня 2018 року. Сторони познайомились в липні 2018 року у м. Івано-Франківську. В кінці серпня 2018 відповідачка приїхала до позивача у м.Прага і вони почали жити разом як подружжя та вести спільне господарство. Сторони проживали спільно в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_1 . У січні 2019 року під час візиту в Україну сторони вирішили придбати для спільного проживання квартиру. У серпні 2019 року, коли відповідачка була на Україні, сестра позивача ОСОБА_3 допомогла сторонам знайти і обрати спірну квартиру, тому сторони вирішили її придбати шляхом укладання відповідного договору із ТОВ «Фірма «Траян». Перший внесок зі спільного бюджету сторін було сплачено відповідачкою. В подальшому кошти передавалися в Україну, і подальші платежі за квартири здійснювали батьки позивача.
На підставі наведеного, представник позивача просив суд: встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з серпня 2018 року по 03.01.2020 р.; провести поділ спільного майна подружжя у порядку якого визнати за позивачем ОСОБА_1 - 1/2 (одну другу частину) майнових прав покупця (замовника) за договором, укладеним між ТОВ «Фірма «Траян» та відповідачкою ОСОБА_2 щодо спорудження об`єкту будівництва (двокімнатну квартиру площею 78 кв.м. на 7 поверсі багатоквартирного будинку у ЖК «Ювілейний», розташованого у с.Микитинці Івано-Франківської області).
ВІДЗИВ.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Горин В.М. скористався правом подання відзиву на позов в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначено, що договір купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому, був підписаний ще до шлюбу. Відповідачем ОСОБА_2 самостійно оплачено перший авансовий внесок і 4 платежі до січня місяця 2020 року. Так, при укладенні Договору 28 серпня 2019 року відповідачкою ОСОБА_2 було здійснено авансовий платіж у розмірі 8416,0 $ США, що еквівалентно - 210400 грн. від повної вартості квартири 26381,00 доларів США. Перший і четвертій платежі на загальну суму 4000 доларів США було здійснено ОСОБА_2 відповідно 11.09.2019, 08.10.2019, 21.11.2019 та 26.12.2019. Таким чином, станом на день реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 було фактично оплачено 12416 доларів США. Залишок, який подружжя вже оплачувало разом будучи у шлюбі становив 13965 доларів США. Паливний котел, було придбано 27.02.2024 року за спільні кошти у сумі 590,0 ЄВРО, що підтверджується довідкою ТзОВ «Фірма «Траян».
На підставі вище наведеного, представник відповідача вважає, що у позивача існує право на половину коштів інвестованих з січня місяця 2020 року у майнові права згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому від 28 серпня 2019 року, від початку перебування у шлюбі із відповідачкою. Тобто, загальна сума коштів, яка підлягає поділу, становить 13965 доларів США та 590,0 ЄВРО оплачених за котел. Просив у задоволенні позову просив відмовити.
СУДОВИЙ РОЗГЛЯД.
Представник позивача - адвокат Якубовський О.О. у судовому засіданні 31.03.2026 позовні вимоги підтримав з підстав заначених у позові, а в судове засідання призначене на 23.06.2026 не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача – адвокат Горин В.М. у судовому засіданні 31.03.2026 щодо позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві, а в судове засідання призначене на 23.06.2026 не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. В задоволенні позову просив відмовити.
Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Траян» в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ.
Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд встановлено такі обставини справи.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.01.2020 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 виданим 03.01.2020 р. Івано-Франківським відділом ДРАЦС (а.с.21).
Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому, від 28 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 (покупець) та ТЗОВ «Фірма «Траян»(продавець), предметом даного договору є майнові права на об`єкт нерухомого майна двокімнатної квартири за будівельним номером АДРЕСА_2 районі річки Бистриця-Надвірнянська, по вул. Декабристів, с. Микитинці, Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області. Згідно з п. 2 вищевказаного договору - Загальна сума договору за п.п. 2.1 складає 26381 $ (двадцять шість тисяч триста вісімдесят один долар США 00 центів). Підпунктом 2.2. визначено, що повну вартість об`єкту нерухомого майна покупець сплачує готівкою або безготівково на поточний рахунок продавця в сумах та у строки відповідно до поданого нижче графіку. Кінцева дата оплати - 28.02.2021 (а.с.49-51).
Відповідно до довідки ТЗОВ «Фірма «Траян», виданої ОСОБА_2 , встановлено, що станом на 28.08.2019 здійснено авансову оплату в розмірі 210 400,00 грн.. Еквівалент в доларах по курсу 25.00 становить 8 416,00 доларів США від повної вартості 26 381,00 доларів США за двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 будується в районі річки Бистриця-Надвірнянська, по вул. Декабристів, с. Микитинці, Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області. Заборгованість по оплаті становить 17 965,00 доларів США (а.с.52).
Згідно записів на вищезазначеній довідці оплати за договором купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому, від 28 серпня 2019 року, здійснювалися: 1 000 доларів США - 11.09.2019 року; 1 000 доларів США - 08.10.2019 року; 1 000 доларів США - 21.11.2019 року; 1 000 доларів США - 26.12.2019 року; 1 000 доларів США - 28.01.2020 року; 1 000 доларів США - 27.02.2020 року; 2 000 доларів США - 25.05.2020 року; 2000 доларів США - 30.06.2020 року; 1 000 доларів США - 29.07.2020 року; 1 000 доларів США - 07.09.2020 року; 2 000 доларів США - 19.10.2020 року; 1 000 доларів США - 04.12.2020 року; 1 000 доларів США - 27.01.2021 року; 1 000 доларів США - 03.03.2021 року; 965 доларів США - 29.03.2021 року.
Відповідно до довідки ТЗОВ «Фірма «Траян» виданої ОСОБА_2 , встановлено, що станом на 27.02.2024 здійснено оплату за котел Ariston Cares-S в сумі 590,0 ЄВРО (а.с.53).
Згідно перекладу документу (довідки) про надання житла, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 орендували житло у АДРЕСА_3 , Чеська Республіка з 01.09.2018 по 01.09.2020 року (а.с.72-74).
Матеріали справи також містять фотокартки сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 датовані 26.08.2018, 04.09.2018, 06.10.2018, 07.10.2018, 23.12.2018, 31.12.2020 9а.с.75-80).
Свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона є сестрою ОСОБА_1 . Їй відомо, що ще до одруження, з кінця літа 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали у Чехії. Брат дзвонив до них по відеозв`язку та знайомив їх. В серпні 2019 року ОСОБА_2 приїхала в Україну та придбала квартиру. Потім у грудні 2019 року ОСОБА_2 приїхала разом із своєю дочкою ОСОБА_4 , яку залишила жити разом із її сім`єю. Дочка ОСОБА_4 жила з ними з грудня 2019 року по 02.03.2022 року, вчилася у ОСОБА_5 ліцеї. Всі гроші передавалися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які платили за квартиру. Батьки ОСОБА_8 дали 2000 доларів США на перший внесок за оплату квартири. Їй відомо що перший внесок сплатила ОСОБА_9 , а потім кошти вносили вони разом.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона є братовою, тобто її чоловік є братом ОСОБА_2 . Їй відомо, що ОСОБА_2 придбала квартиру у купівлі якої їй помагала її матір, яка дала на купівлі квартири 8500 доларів США. Дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_4 до грудня 2019 року була у неї на вихованні, а потім пішла жити до батьків ОСОБА_8 . Із ОСОБА_11 познайомила після того як вони розписалися. Із сторони батьків ОСОБА_8 також давалися гроші на купівлю житла, але більша частина коштів була ОСОБА_2 .
ЗАКОНОДАВСТВО, ОЦІНКА ДОКАЗІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо встановлення факту спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділу майна подружжя, що регулюються відповідними нормами СК України та ЦК України, які суд і застосовує при вирішенні цього спору між сторонами.
Щодо встановлення факту постійного проживання.
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.
Сторона позивача намагається довести суду факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з серпня 2018 року по 03.01.2020 року, що підтверджує фактом спільної оренди сторонами квартири за адресою АДРЕСА_1 . Також, в матеріалах справи наявні фото докази, на яких сторони зображені разом. Окрім того, в судовому засіданні була допитана свідок сторони позивача - ОСОБА_3 , яка суду показала, що вона є сестрою ОСОБА_1 , і повідомила, що ще до одруження, з кінця літа 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали у Чехії.
При оцінці вказаних доказів, суд зазначає, що сам по собі факт оренди сторонами житла за кордоном може підтверджувати факт спільного проживання сторін в період такої оренди, проте така обставини не підтверджує виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, наявність спільного побуту, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування та інше.
Відтак суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про становлення факту спільного проживання сторін слід відмовити за недоведеністю.
Щодо вимоги про поділ майнових прав подружжя, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність»
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.
Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом.
Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки .
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Відповідно до ч 3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку.
Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт.
Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 травня 2019 року в рамках справи № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17 (ЄДРСРУ № 81722147) підтвердив раніше сформовану позицію викладену у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, яка полягає в тому, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.
Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові № 14-461 цс19 від 09 жовтня 2019 року.
Тобто, в усталеній судовій практиці наявний механізм визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідно, за можливості набуття особою майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва слід вважати, що такі права можуть виступати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділу майна подружжя, що регулюються відповідними нормами СК України, які суд і застосовує при вирішенні цього спору між сторонами.
Так, за змістом Глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
Згідно із частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на наведені положення закону, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 у справі № 591/692/19, тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, така презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч. 1 ст. 70 СК України).
Як встановлено судом договір договору купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому, предметом якого є спірні майнові права на об`єкт нерухомого майна, укладений між відповідачем ОСОБА_2 (покупець) та ТЗОВ «Фірма «Траян» (продавець) 28.08.2019, тобто ще до реєстрації шлюбу між сторонами (03.01.2020).
Як зазначалося, відповідно до довідки ТЗОВ «Фірма «Траян», станом на 28.08.2019 ОСОБА_2 здійснила авансову оплату в розмірі 210 400,00 грн.. Еквівалент в доларах по курсу 25.00 становить 8 416,00 доларів США. Повна вартість квартири (майнових прав) становила 26 381,00 доларів США.
Щодо оплат після укладення шлюбу, та згідно записів на вищезазначеній довідці оплати за договором купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому, від 28 серпня 2019 року здійснювалися: 1 000 доларів США - 11.09.2019 року; 1 000 доларів США - 08.10.2019 року; 1 000 доларів США - 21.11.2019 року; 1 000 доларів США - 26.12.2019 року; 1 000 доларів США - 28.01.2020 року; 1 000 доларів США - 27.02.2020 року; 2 000 доларів США - 25.05.2020 року; 2000 доларів США - 30.06.2020 року; 1 000 доларів США - 29.07.2020 року; 1 000 доларів США - 07.09.2020 року; 2 000 доларів США - 19.10.2020 року; 1 000 доларів США - 04.12.2020 року; 1 000 доларів США - 27.01.2021 року; 1 000 доларів США - 03.03.2021 року; 965 доларів США - 29.03.2021 року. 
Також, відповідно до довідки ТЗОВ «Фірма «Траян» виданої ОСОБА_2 , встановлено, станом на 27.02.2024 здійснено оплату за котел Ariston Cares-S в сумі 590,0 ЄВРО (а.с.53).
Тобто, залишок, який подружжя вже оплачувало разом будучи у шлюбі становив 13965 доларів США., також за спільні кошти придбано котел у сумі 590,0 ЄВРО. Відповідно, загальна сума коштів, яка підлягає поділу, становить 13965 доларів США та 590,0 ЄВРО оплачених за котел.
В результаті вказаних підрахунків слідує висновок, що приблизно біля 1/3 частини майнових прав на квартиру було оплачено відповідачкою ще до реєстрації шлюбу. Відповідно, приблизно 2/3 частини майнових прав на квартиру оплачено під час перебування сторін у шлюбі.
Тобто, відповідачу ОСОБА_2 належить 2/3 (дві третіх) частини майнових прав покупця (замовника) за договором (1/3 набута до шлюбу і 1/3 – у шлюбі), а позивачу ОСОБА_1 належать 1/3 (одна третя) частини майнових прав покупця (замовника) за договором (як поділ 2/3 часток між сторонами).
Таким чином, суд приходить до висновку, що в порядку поділу майнових прав подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати за:
- ОСОБА_2 майнові права на 2/3 (дві третіх) майнових прав покупця (замовника) за договором купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому від 28 серпня 2019 року, укладеним між ТОВ «Фірма «Траян» та ОСОБА_2 , щодо спорудження об`єкту будівництва (двокімнатну квартиру площею 78 кв.м. на 7 поверсі багатоквартирного будинку у ЖК «Ювілейний», розташованого у с.Микитинці, Івано-Франківської області);
- ОСОБА_1 майнові права на 1/3 (одна третя) майнових прав покупця (замовника) за договором купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому від 28 серпня 2019 року, укладеним між ТОВ «Фірма «Траян» та ОСОБА_2 , щодо спорудження об`єкту будівництва (двокімнатну квартиру площею 78 кв.м. на 7 поверсі багатоквартирного будинку у ЖК «Ювілейний», розташованого у с.Микитинці Івано-Франківської області).
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 142, 200, 211, 247, 259-265, 294, 354, 355 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :

Позов – задовольнити частково.
В порядку поділу майнових прав подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати за:
- ОСОБА_2 майнові права на 2/3 (дві третіх) майнових прав покупця (замовника) за договором купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому від 28 серпня 2019 року, укладеним між ТОВ «Фірма «Траян» та ОСОБА_2 , щодо спорудження об`єкту будівництва (двокімнатну квартиру площею 78 кв.м. на 7 поверсі багатоквартирного будинку у ЖК «Ювілейний», розташованого у с.Микитинці Івано-Франківської області);
- ОСОБА_1 майнові права на 1/3 (одна третя) майнових прав покупця (замовника) за договором купівлі-продажу нерухомо-майна, яке буде створено в майбутньому від 28 серпня 2019 року, укладеним між ТОВ «Фірма «Траян» та ОСОБА_2 щодо спорудження об`єкту будівництва (двокімнатну квартиру площею 78 кв.м. на 7 поверсі багатоквартирного будинку у ЖК «Ювілейний», розташованого у с.Микитинці Івано-Франківської області).
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення виготовлено та підписано 30.06.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК