ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2322/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" (позивач) до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради (відповідач) з такими позовними вимогами:
- визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради, викладену в листі від 21.04.2026 за вих. № 21/02-15/2562, у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" відомостей щодо кількості зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування;
- зобов`язати Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради надати відомості Товариству з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" щодо кількості зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування, а саме: адреса реєстрації, дата реєстрації та кількість осіб.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, що здійснює свою діяльність на визначеній на конкурсних засадах частині території Чернівецької міської територіальної громади. 
З метою визначення точного обліку та коректного нарахування плати за послугу відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звертався до відповідача із запитом, в якому просив надати узагальнені статистичні дані щодо внутрішньо переміщених осіб у розрізі кожної адреси обслуговування, а саме: адреса реєстрації; дата реєстрації та кількість осіб.
Однак, за результатами розгляду поданого позивачем запиту, відповідач відмовив у наданні запитуваної інформації у зв`язку із тим, що інформація про внутрішньо переміщених осіб за заявленим місцем проживання вноситься і накопичується у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. При цьому, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення (уповноважені органи) виконують лише функцію внесення інформації до цієї бази в електронній формі, володільцем якої є Мінсоцполітики, а розпорядником - адміністратор бази. 
Позивач не погоджується із відмовою відповідача, вважає її необґрунтованою та протиправною, оскільки відповідач, як уповноважений орган на місцевому рівні, згідно положень Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб зобов`язаний організовувати збирання, систематизацію та зберігання відповідної інформації про внутрішньо переміщених осіб, а тому твердження відповідача щодо наявності права лише вносити дані про осіб суперечать правовим нормам.
Крім того, зверталась увага суду на те, що відповідач вже надавав позивачу відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб в лютому 2026 року для перерахунку вартості послуг за адресами обслуговування, де проживають внутрішньо переміщені особи, що свідчить про наявність у відповідача доступу до інформаційної бази даних.
З вказаних підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.05.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, зазначив, що з метою обліку внутрішньо переміщених осіб створено Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, Порядок створення, ведення та доступу до якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2016 №646. Володільцем інформації, що обробляється у базі даних, є Мінсоцполітики, а адміністратором – ДП "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України". Таким чином, відповідач вважає, що виключно адміністратору бази даних належать повноваження на надання інформації про внутрішньо переміщених осіб. В свою чергу, Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради не є ні володільцем, ні розпорядником інформації про внутрішньо переміщених осіб та у нього відсутній обов`язок володіти відповідної інформацією.
Крім того, наголошував, що спеціальне законодавство не передбачає прав чи обов`язків Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради, як уповноваженого органу, отримувати від адміністратора бази даних узагальнені звіти про внутрішньо переміщених осіб для надання відповідей на запити щодо публічної інформації, яка для позивача має суспільний та економічний інтерес.
З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ТОВ "Макс Клін Сіті" зареєстроване юридичною особою 06.06.2022, до видів економічної діяльності якого віднесено збирання, оброблення та відновлення відходів тощо.
ТОВ "Макс Клін Сіті" є виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, що здійснює свою діяльність на визначеній на конкурсних засадах частині території Чернівецької міської територіальної громади.
З метою визначення точного обліку та коректного нарахування плати за послугу з вивезення побутових відходів, позивач звертався до відповідача із запитом про надання інформації, в якому просив надати узагальнені статистичні дані щодо внутрішньо переміщених осіб у розрізі кожної адреси обслуговування, а саме: адреса реєстрації; дата реєстрації та кількість осіб.
Вказані обставини не заперечувались відповідачем в ході судового розгляду справи.
За результатами розгляду вказаного вище запиту, відповідач листом від 21.04.2026 за №21/02-15/2562 повідомив позивача про відсутність підстав для надання запитуваної інформації, оскільки інформація про кількість фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними та перебувають на обліку за заявленим місцем проживання/перебування накопичується у базі даних, володільцем якої є Мінсоцполітики, а надання інформації з бази даних забезпечується її адміністратором - ДП "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України". Таким чином, законодавством не передбачено надання можливості уповноваженими органами соціального захисту населення інформації про внутрішньо переміщених осіб, що накопичується у базі даних. 
Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо надання інформації про внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування, позивач звернувся до суду з цим позовом.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, публічно-правовий спір у цій справі виник стосовно правомірності відмови відповідача надати позивачу, як суб`єкту господарювання, що надає послуги із вивезення побутових відходів на території Чернівецької територіальної громади, інформацію про внутрішньо переміщених осіб з метою забезпечення точного та коректного нарахування плати за послуги.
Законом, який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, є Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (у редакції спірних правовідносин, далі – Закон №1706-VII).
Статтею 1 Закону №1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Згідно частин 1-2 статті 2 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Відповідно до статті 4-1 Закону №1706-VII Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.
Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Відомості про внутрішньо переміщених осіб з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб безоплатно надаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.
Відповідно до статті 4-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 646 затверджено Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі – Порядок 646).
Згідно пункту 1 цей Порядок визначає умови створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних).
Пунктами 2 та 2-1 Порядку №646 визначено, що база даних - автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними.
Власником бази даних та виключних майнових прав інтелектуальної власності на її програмне забезпечення є держава в особі Мінсоцполітики.
Володільцем інформації, що обробляється в базі даних, є Мінсоцполітики.
Адміністратором бази даних є державне підприємство "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", яке здійснює заходи з упровадження, адміністрування, технічної підтримки та супроводу програмного забезпечення бази даних, відповідає за його технічне обслуговування, збереження та захист даних, накопичених у базі даних, вживає технічних і технологічних заходів з надання, блокування, анулювання доступу до бази даних, проводить пошук і відбір даних для підготовки аналітичних звітів.
Обробка персональних даних та надання інформації з бази даних забезпечується адміністратором бази даних з дотриманням вимог Законів України "Про інформацію" і "Про захист персональних даних".
Згідно пункту 3 Порядку №646 інформація до бази даних вноситься структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - уповноважені органи) в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.
База даних дає змогу обробляти персональні дані зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб відповідно до вимог Закону України "Про захист персональних даних".
Якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669).
Інформація про особу вноситься до бази даних і довідки українською мовою та латинськими літерами відповідно до правил транслітерації. Інформація про іноземця або особу без громадянства вноситься українською мовою та латинськими літерами відповідно до записів у документах, що посвідчують особу, виданих компетентними органами іноземної держави.
Персональні дані в базі даних зберігаються протягом десяти років після закінчення дії обставин, визначених статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".
Персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог Закону України "Про захист персональних даних". Персональні дані в базі даних підлягають знищенню у разі закінчення строку їх зберігання.
Знищення персональних даних здійснюється у спосіб, що виключає подальшу можливість поновлення таких даних.
Пунктом 4 Порядку №646 передбачено, що до бази даних вноситься така інформація про внутрішньо переміщену особу: загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, громадянство, дата і місце народження, стать); реквізити документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус або свідоцтво про народження дитини (назва документа, серія, номер (у разі наявності), дата видачі та суб`єкт, що видав документ); відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті або які не є громадянами України); номер довідки, дата видачі та найменування органу, що її видав; дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; дані про зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання/перебування особи на дату звернення; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону; відомості про малолітніх, неповнолітніх дітей, які прибули разом із внутрішньо переміщеною особою; відомості про малолітніх дітей, які прибули без супроводження законними представниками; відомості про осіб, які безпосередньо здійснюють догляд за малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежена; відомості про представника органу опіки та піклування; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби внутрішньо переміщених осіб, стан їх забезпечення; відомості про види соціальних виплат, які отримує особа; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування навчального закладу); відомості про освітній рівень, спеціалізацію за професійною освітою, професію; відомості про працевлаштування (посада, найменування підприємства, установи, організації); відомості про наявність в особи інвалідності із зазначенням причин настання, групи (підгрупи) інвалідності, нозологічних ознак і потреб у технічних та інших засобах реабілітації, санаторно-курортному лікуванні; відомості про наявність у внутрішньо переміщеної особи або у будь-якого із членів її сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією; відомості про наявність житлового приміщення, яке знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання), та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (за наявності технічної можливості), або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування, а в разі його відсутності - обласною, Київською міською державною (військовою) адміністрацією факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації; відомості про дату проведення перевірки місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи; згода на обробку персональних даних; відомості про смерть внутрішньо переміщеної особи або визнання її безвісно відсутньою. Для ідентифікації внутрішньо переміщеної особи до бази даних може вноситися також її фотографія.
Згідно пункту 5 Порядку №646 уповноважені органи: організовують збирання, систематизацію та зберігання інформації, зазначеної в пункті 4 цього Порядку; ведуть облік внутрішньо переміщених осіб шляхом формування персональної облікової картки на кожну внутрішньо переміщену особу.
Відповідно до пункту 6 Порядку №646 уповноважені органи з дотриманням вимог Законів України "Про інформацію" і "Про захист персональних даних" мають право: отримувати від внутрішньо переміщених осіб документи, передбачені частинами сьомою і восьмою статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; отримувати відомості про внутрішньо переміщену особу від органів виконавчої влади, органів реєстрації, підприємств та організацій, що надають адміністративні послуги, житлово-експлуатаційних організацій і органів державної реєстрації актів цивільного стану; використовувати під час наповнення бази даних інформацію з інших баз даних.
Розголошення отриманих уповноваженими органами персональних даних про внутрішньо переміщену особу без її згоди забороняється, крім випадків, передбачених законом.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі – Порядок № 509).
Згідно пункту 1 цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) та застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про адміністративну процедуру".
Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Пунктом 5 Порядку №509 визначено, що з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики, до якої вноситься така інформація прізвище, ім`я, по батькові, громадянство; дата, місце народження; стать; документ, що посвідчує особу; номер довідки, дата її видачі та назва органу, що її видав; відомості про останнє зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону, та її фактичне місце проживання/перебування; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби внутрішньо переміщених осіб, стан їх забезпечення, відомості про виплачені особі грошові кошти; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; інші відомості.
Для ідентифікації в зазначеній базі даних може міститися фотографічне зображення внутрішньо переміщеної особи.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що володільцем інформації, що обробляється в базі даних, є Мінсоцполітики, а адміністратором бази даних є державне підприємство "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", яке здійснює заходи з упровадження, адміністрування, технічної підтримки та супроводу програмного забезпечення бази даних, відповідає за його технічне обслуговування, збереження та захист даних, накопичених у базі даних, вживає технічних і технологічних заходів з надання, блокування, анулювання доступу до бази даних, проводить пошук і відбір даних для підготовки аналітичних звітів.
У свою чергу, органи з питань соціального захисту населення, як уповноважені органи в розумінні Порядку №509 та Порядку №646, ведуть Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, ведуть облік внутрішньо переміщених осіб та організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації, до якої віднесено, зокрема: загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, громадянство, дата і місце народження, стать); дані про зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання/перебування особи на дату звернення; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону тощо.
З наведеного слідує, що відповідач, як уповноважений орган у розумінні Порядку №509 та Порядку №646, який веде інформаційну базу та облік внутрішньо переміщених осіб, а також організовує збирання, систематизацію і зберігання відповідної інформації, безумовно має доступ до інформації про внутрішньо переміщених осіб, зокрема про адресу та дату їх реєстрації, а також про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні таких осіб. 
Згідно з приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги", на позивача як виконавця комунальної послуги покладено обов`язок проводити точне нарахування плати за фактичні обсяги наданих послуг.
Судом встановлено, що правовідносини щодо компенсації витрат на комунальні послуги у зв`язку з проживанням переселенців безпосередньо регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2023 № 923 "Про надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг". Даний нормативно-правовий акт покладає на органи місцевого самоврядування та їхні структурні підрозділи обов`язок забезпечувати ефективний та прозорий механізм адміністрування коштів, спрямованих на покриття витрат на житлово-комунальні послуги для ВПО.
Як встановлено судом, з метою визначення точного обліку та коректного нарахування плати за послугу з вивезення побутових відходів, позивач звертався до відповідача із запитом про надання інформації, в якому просив надати відомості щодо внутрішньо переміщених осіб у розрізі кожної адреси обслуговування, а саме: адреса реєстрації; дата реєстрації та кількість осіб.
Однак, відповідач листом від 21.04.2026 за №21/02-15/2562 повідомив про відсутність підстав для надання запитуваної інформації, оскільки інформація про кількість фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними та перебувають на обліку за заявленим місцем проживання/перебування накопичується у базі даних, володільцем якої є Мінсоцполітики, а надання інформації з бази даних забезпечується її адміністратором - ДП "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України". При цьому, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення лише вносять інформацію до бази даних в електронній формі на підставі поданої внутрішньо переміщеною особою заяви, форму якої затверджує Мінсоцполітики.
Таким чином, відповідач наголошував, що законодавством не передбачено надання уповноваженими органами соціального захисту населення інформації про внутрішньо переміщених осіб, що накопичується у базі даних.
У поданому відзиві, обґрунтовуючи правомірність відмови позивачу у наданні інформації, відповідач посилається на пункт 1 частини 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", згідно якого розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Проаналізувавши зміст вказаного листа відповідача та доводи відзиву, суд зазначає, що згідно положень Порядку №509 та Порядку №646 відповідач має доступ до запитуваної позивачем інформації про внутрішньо переміщених осіб, зокрема про адресу та дату їх реєстрації, а також про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні таких осіб, оскільки під час виконання своїх владних управлінських функцій уповноважений на ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, ведення обліку внутрішньо переміщених осіб та організацію збирання, систематизацію і зберігання інформації про внутрішньо переміщених осіб, яка передбачена вказаними Порядками.
Отже, суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що він не є розпорядник запитуваної позивачем інформації відповідно до своєї компетенції, передбаченої законодавством, та не має обов`язку нею володіти, оскільки фактично така інформація про внутрішньо переміщених осіб міститься у інформаційній базі виключно за результатами виконання відповідачем своїх управлінських функцій згідно положень Порядку №509 та Порядку №646.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідач листами від 06.10.2025 №21/02-15/8775 (з додатком) та від 19.12.2025 №21/02-15/10405 (з додатком) неодноразово надавав позивачу на запит інформацію про внутрішньо переміщених осіб, що підтверджує наявність у розпорядженні відповідача такої інформації, володіння нею та можливість її надання.
Крім того, у контексті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України "Про захист персональних даних", персональні дані — це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована.
Згідно з ч.5 ст.2 Закону України "Про захист персональних даних", знеособлення персональних даних - вилучення відомостей, які дозволяють ідентифікувати особу.
Відповідно до ч. 5 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних", обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Водночас, належне деперсоніфікування (знеособлення) відомостей виключає можливість ідентифікації конкретної фізичної особи, внаслідок чого такі дані втрачають статус конфіденційної інформації про особу, стають загальнодоступними та можуть вільно використовуватися, зокрема для здійснення законних розрахунків суб`єктами господарювання.
Суд зазначає, що запитувана позивачем інформація (адреса, дата реєстрації статусу ВПО та кількість таких осіб за адресою) у своїй сукупності не містить ідентифікаційних ознак конкретної фізичної особи (таких як ПІБ, РНОКПП, серія та номер паспорта, дата народження тощо). Сама по собі інформація про те, що за певною адресою обліковується певна кількість осіб із статусом ВПО, є деперсоніфікованими (знеособленими) статистичними та розрахунковими даними. 
Оскільки позивач просив надати відомості без зазначення імен громадян, такі дані втрачають статус конфіденційної інформації про особу і стають доступними для використання з метою здійснення законних розрахунків.
На підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець комунальної послуги зобов`язаний проводити точне нарахування плати за обсяги наданих послуг. Оскільки нормативи утворення та збирання сміття затверджуються з розрахунку на одну особу, ненадання відповідачем кількісних показників унеможливлює належне виконання позивачем своїх функцій та веде до порушення фінансово-господарських інтересів суб`єкта господарювання.
За таких обставин, Департамент соціальної політики безпідставно ототожнив запитувані знеособлені (розрахункові) дані з персональними даними особи, що призвело до ухвалення надмірно формального рішення. 
Правова вимога позивача щодо надання відомостей про дату реєстрації внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування також є обґрунтованою, оскільки цей параметр визначає темпоральні (часові) межі виникнення права на компенсацію вартості наданих послуг у розумінні Постанови Кабінету Міністрів України № 923 та безпосередньо впливає на точність щомісячних фінансових розрахунків.
Оскільки запит позивача не був спрямований на отримання ідентифікаційних відомостей про громадян (як-от Прізвище, Ім`я, По батькові чи паспортні дані), відмова відповідача, викладена в листі від 21.04.2026 за №21/02-15/2562, є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні інформації про внутрішньо переміщених осіб за наявності реальної можливості надати таку інформацію.
Для відновлення порушеного права позивача та забезпечення балансу між захистом публічного інтересу (належне надання послуг зі збирання сміття) та приватного інтересу, відповідача слід зобов`язати надати запитувану інформацію у знеособленому вигляді.
Таким чином, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу інформацію щодо зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування на території Чернівецької міської територіальної громади за період з 2022 року по дату звернення із запитом, а саме: адреса реєстрації, дата реєстрації та кількість осіб.
Вказане, на переконання суду, є належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах згідно статті 245 КАС України.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3328,00 грн.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради, викладену в листі від 21.04.2026 року за № 21/02-15/2562, у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" інформації щодо зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування.
3. Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" інформацію щодо зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб за адресами обслуговування на території Чернівецької міської територіальної громади за період з 2022 року по дату звернення із запитом, а саме: адреса реєстрації, дата реєстрації та кількість осіб.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Клін Сіті" судовий збір в сумі 3328,00 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 КАС України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС КЛІН СІТІ" (вул. Шолом-Алейхема, 17, м. Чернівці, 58008, код ЄДРПОУ 44813977);
Відповідач - Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради (вул. Героїв Майдану, 176, м. Чернівці, 58029, код ЄДРПОУ 44161525).

Суддя В.О. Григораш