ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/291/25
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Олишівської селищна рада Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
Керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області звернувся до суду з позовом до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо невжиття заходів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водозабірної свердловини по вул.Шкільна, 11, сел.Олишівка, Чернігівського району;
зобов`язати Олишівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області відповідно до вимог чинного законодавства вжити заходів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водозабірної свердловини по вул.Шкільна, 11, сел.Олишівка, Чернігівського району.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що Олишівською селищною радою протягом більше ніж 6 років у порушення вимог Водного кодексу України проводиться забір підземних вод без отримання дозволу на спецводокористування. Відсутність у Олишівської селищної ради дозволу на спеціальне водокористування порушує режим охорони і використання водних ресурсів, та може призвести до їх нераціонального використання.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Олишівської селищної ради про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що не належать до спеціального водокористування води в об`ємі до 5 кубічних метрів на добу , зокрема забір та/або використання, крім тієї, що використовується для виробництва (входить до складу) напоїв та фасованої питної води. У відповідь на вимогу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Олишівська селищна рада листом №02-12/717 від 08.07.2024 повідомила, що радою взято на контроль раціональне використання і охорона вод та відтворення водних ресурсів на підвідомчій території. У подальшому з метою забезпечення раціонального використання, охорони та здійснення обліку забору підземних вод відповідачем встановлено на свердловинах прилади обліку. Крім того, відповідач звернув увагу суду на відсутність дозволу на спеціальне водокористування при передачі Олишівській селищній раді артезіанської свердловини, що знаходиться на території комунального закладу Олишівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Олишівської селищної ради по вул. Шкільна, 11 у селищі Олишівка. Таким чином Олишівською селищною радою з метою забезпечення раціонального використання, охорони та здійснення обліку забору підземних вод, а також визначення необхідності отримання спеціального дозволу на водокористування і обов`язку отримання відповідачем вказаного дозволу здійснено вичерпний перелік заходів, тому визнати протиправною бездіяльність Олишівської селищної ради щодо невжиття заходів для отримання дозволу на спеціальне водокористування та зобов`язання отримання дозволу на спеціальне водокористування є передчасним, оскільки відсутні підтверджені фактичні дані щодо об`ємів забору підземних вод.
Державна екологічна інспекція у Чернігівській області подала відповідь на відзив, заперечила проти доводів відповідача, зазначила, що надані Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області письмові докази свідчать лише про встановлення (заміну) лічильників. Інформація про те, яким чином ведеться облік забору та використання вод, а також цифрові показники такого обліку відповідачем не надано. Надані відповідачем документи не містять інформації про вжиття вичерпного переліку заходів, які б свідчили про відсутність самовільного забору підземних вод, а також необхідності отримання дозволу на спеціальне водокористування.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області в період з 11.06.2024 по 21.06.2024 проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області.
За результатами такої перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 21.06.2024 №15/03 (а.с. 12–19).
Відповідно до акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 21.06.2024 №15/03 встановлено, що водопостачання об`єктів соціальної інфраструктури у с-щі Олешівка здійснюється з двох артезіанських свердловин, зокрема Олишівській ЗОШ І-ІІІ ступенів (с-ще Олишівка, вул. Шкільна, 11) - водозабірна свердловина з вежею Рожновського. Свердловина розташована в бетонованій шахті у дворі закладу. Свердловина обладнана механічним пристроєм, за допомогою якого здійснюється забір підземних вод, а саме встановлено та підключено до живлення насос електричний марки «Водолей» БЦПЭ-1.2-63У, потужністю 2080 Вт, максимальний об`єм води, що перекачується 9,4 м3/год. Прилади обліку забору води на свердловині не встановлені, облік кількості забраних вод не здійснюється, паспорт артезіанської свердловини відсутній. Вода використовується для задоволення господарсько-побутових потреб закладу. Межі першого поясу зони санітарної охорони свердловини не визначені на місцевості та порушується його правовий режим. Свердловина передана у комунальну власність Олишівської територіальної громади від відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської РДА у липні 2018 на підставі рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання від 24.07.2018 Чернігівської районної ради. Акт № б/н приймання- передачі основних засобів від 26.07.2018.
Юридична особа, яка здійснює експлуатацію водозабірних свердловин, Олишівською селищною радою не визначена. 
11.06.2024 на секретаря Олишівської селищної ради Пекур Людмилу Петрівну складено протокол про адміністративне правопорушення №000906 за статтею 48 КУпАП, перебуваючи на посаді допустила порушення права власності на води, а саме забір підземних вод за допомогою технічних пристроїв, зокрема зі свердловини у Олишівській ЗОШ І-ІІІ ступеню по вул. Шкільна, 11 у с-щі Олешівка за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п.9 ст44, ст. 49, 110 Водного кодексу України (а.с. 23).
Постановою Державної екологічної інспекції про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2024 №37/03 секретаря Олишівської селищної ради ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 48 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Зазначена постанова порушником не оскаржувалась, а штраф в розмірі 136 грн останнім сплачено відповідно до квитанції від 25.06.2024 (а.с. 24, 25).
Крім того, Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області відповідачу направлено вимогу щодо приведення у відповідність із законодавством, зокрема (а.с. 20–22):
- вжити заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів на підвідомчій території. Не допускати самовільного забору підземних вод з водозабірних свердловин, які перебувають у комунальній власності та розташовані на підпорядкованій території;
- в термін до 10.07.2024 забезпечити надання Державній екологічній інспекції у Чернігівській області інформацію щодо об`єму забору води з артезіанських свердловин розташованих на території, зокрема Олишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, с-ще Олишівка, вул. Шкільна, 11 за період з 26.07.2018 по 21.06.2024.
У відповідь на вимогу Олишівська селищна рада листом від 08.07.2024 №02-12/717 повідомила, що взято на контроль раціональне використання і охорона вод та відтворення водних ресурсів на підвідомчій території. На артезіанських свердловинах, зокрема Олишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, с-ще Олишівка, вул. Шкільна, 11, встановлено засоби обліку води. У закладах об`єм забору води та стічних вод не перевищує п`яти кубічних метрів на добу (а.с. 26–30).
Згідно з довідкою Олишівської селищної ради від 02.08.2024 №02-12/829 орієнтоване споживання води зі свердловини у Олишівській загальноосвітній школі І-1І1 ступенів, с-ще Олишівка, вул. Шкільна, 11, становить: за період 26.07.2018 по 31.12.2018 - 963,8 м3; за період 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1005,0 м3; за період 01.01.2020 по 31.12.2020 - 1079,3 м3; за період 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1125,4 м3; за період 01.01.2022 по 31.12. 2022 – 149,16 м3; за період 01.01.2023 по 31.12.2023 - 1253,2 м3; за період 01.01.2024 по 21.06.2024 - 472,4 м3 (а.с. 31).
Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України від 30.10.2024 №251/ЧГ/21-24 заяви та документи для отримання дозволу на спеціальне водокористування від Олишівської селищної ради станом на 30.10.2024 не надходили (а.с. 36).
Вважаючи, бездіяльність Олишівської селищної ради щодо невжиття заходів для отримання дозволу на спеціальне водокористування протиправною керівник Козелецької окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі статтею 1 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 "Про прокуратуру" відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.
Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (пункт 1 частина 6 стаття 23 вказаного Закону).
Згідно із частиною 3 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз положень частин 3, 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у взаємозв`язку із змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
У постанові від 26.05.2020 №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи позов до суду, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Згідно із статтею 19 Водного кодексу України державний контроль за
використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів здійснюється
Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, іншими державними органами відповідно до законодавства України.
Аналогічні положення закріплені у статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно з пунктом 7 вказаного Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області (далі - Інспекція), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 №45 (далі – Положення №45), Інспекція здійснює нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, вимог законодавства, зокрема про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів
Пунктами 3, 6, 7 розділу ІІ Положення №45 передбачено, що Інспекція має право проводити перевірки, надавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, звертатися до суду із позовом; вносити у встановленому порядку територіальним органам центральних органів виконавчої влади, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування вимоги щодо приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань, що належать до компетенції Інспекції.
Таким чином, орган державного контролю, який уповноважений здійснювати захист інтересів держави з питань дотримання законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі з питання, яке є предметом даного позову, у межах Чернігівської області, є Державна екологічна інспекція України в Чернігівській області.
Козелецькою окружною прокуратурою листом від 25.10.2024 №50-77-4433ВИХ-24 витребувано у Державної екологічної інспекції у Чернігівській області в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» інформацію, чи вживались заходи реагування щодо зобов`язання у судовому порядку Олишівської селищної ради отримати дозвіл на спеціальне водокористування (а.с. 38–39).
Державна екологічна інспекція у Чернігівській області листом від 30.10.2024 №09/3132 повідомила окружну прокуратуру, що на усунення порушень вимог природоохоронного законодавства винесено вимогу щодо приведення у відповідність із законодавством від 21.06.2024 №15/03. До суду щодо зобов`язання Олишівської селищної ради отримати дозвіл на спеціальне водокористування Державна екологічна інспекція у Чернігівській області не зверталась. Проти здійснення представництва в суді по визначеному факту безпосередньо прокуратурою не заперечує (а.с. 40).
У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).
Обґрунтовуючи позовну заяву, керівника Козелецької окружної прокуратури зазначає, що подання прокуратурою даної позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання водних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки населення України, а також більш ефективного, науково обґрунтованого використання вод та їх охороні від забруднення, засмічення та вичерпання. Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, її бездіяльність. Відсутність у Олишівської селищної ради дозволу на спеціальне водокористування порушує режим охорони і використання водних ресурсів, та може призвести до їх нераціонального використання.
Тож суд вважає, що звернення до суду прокурора в цьому конкретному випадку є обґрунтованим і спрямоване на захист інтересів держави, яким належним чином не захищає орган державної влади, уповноважений на це у спірних правовідносинах.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зважає на таке.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
На підставі статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно- соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
В преамбулі до Водного кодексу України зазначено, що усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.
Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.
В умовах нарощування антропогенних навантажень на природне середовище, розвитку суспільного виробництва і зростання матеріальних потреб виникає необхідність розробки і додержання особливих правил користування водними ресурсами, раціонального їх використання та екологічно спрямованого захисту.
Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Водного кодексу України використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.
Водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт).
Водокористування - використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів).
Водокористувач - фізична або юридична особа, яка здійснює водокористування.
Забір води - вилучення води з водного об`єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них.
Відповідно до статті 2 Водного кодексу України завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.
Статтею 3 Водного кодексу України визначено, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море.
До водних об`єктів загальнодержавного значення належать, зокрема підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання (пункт 2 частини 1 статті 5 Водного кодексу України).
За приписами частини 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить, зокрема здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів.
За змістом пункту 1 статті 29 Водного кодексу України організаційно-економічні заходи щодо забезпечення раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів передбачають видачу дозволів на спеціальне водокористування.
Згідно із статтею 42 Водного кодексу України водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.
Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними.
Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води.
Вторинні водокористувачі (абоненти) - це ті, що не мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їхні системи на підставі договору про водопостачання (поставку води) та/або про водовідведення без отримання дозволу на спеціальне водокористування.
Відповідно до пункту 7 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами.
Пунктом 9 статті 44 Водного кодексу України встановлено обов`язок водокористувачів здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.
Згідно із статтею 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
Не належать до спеціального водокористування:
пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних);
скид води з водних об`єктів відповідно до встановлених для них режимів роботи для підтримання екологічних витрат у річці та з метою запобігання виникненню гідродинамічних аварій;
подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони;
усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення);
використання підземних вод для вилучення корисних компонентів;
вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин;
виконання розчистки русел річок, каналів і дна водойм, будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт;
видобування корисних копалин (крім підземних вод) і водних рослин;
прокладання трубопроводів і кабелів;
проведення бурових, геологорозвідувальних робіт;
забір та/або використання води в об`ємі до 5 кубічних метрів на добу, крім тієї, що використовується для виробництва (входить до складу) напоїв та фасованої питної води;
інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.
Приписами статті 49 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. 
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно.
Подання юридичною або фізичною особою, фізичною особою - підприємцем заяви про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування та відповідних документів, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі.
Для одержання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа - підприємець звертається до органів, зазначених у частині другій цієї статті, із заявою, до якої додаються:
обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення;
опис та схема місць забору води та скиду зворотних вод;
нормативи гранично допустимого скидання (гдс) забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами (з розрахунком на кожний випуск (скид) окремо);
затверджені індивідуальні технологічні нормативи використання питної води (для підприємств та організацій житлово-комунального господарства, суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, житлово-експлуатаційних підприємств та організацій);
копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Видача або надання відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для видачі дозволу.
У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені органом, що видав дозвіл, без коригування дозволу на спеціальне водокористування.
Форма дозволу на спеціальне водокористування та заяви для його отримання, а також форма нормативного розрахунку водокористування і водовідведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 98 Водного кодексу України забороняється введення в дію експлуатаційних свердловин на воду - без оснащення їх водорегулюючими та контрольно-вимірювальними пристроями.
Як встановлено судом, на території Олишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ степенів (с-ще Олишівка, вул. Шкільна, 11) знаходиться водозабірна свердловина, з якої за допомогою механічного пристрою здійснюється забір підземних вод, вода використовується для задоволення господарсько-побутових потреб закладу.
Рішенням двадцять третьої сесії сьомого скликання від 24.07.2018 Чернігівської районної ради Чернігівської області передано безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Чернігівського району у комунальну власність Олишівської територіальної громади бюджетну установу – Олишівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Чернігівської районної ради Чернігівської області та її майно. Акт приймання передачі основних засобів від 26.07.2018 (а.с. 32–34).
Підпунктом 1 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів
Відповідно до підпункту 5 пункту «а» частини 1 статті Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води.
Отже, Олишівська селищна рада, як представницький орган, який є володільцем, здійснює управління та розпорядження майном територіальної громади, є первинним користувачем водозабірної свердловини по вулиці Шкільна, 11 селища Олишівка Чернігівського району Чернігівської області.
Олишівська селищна рада в порушення вимог Водного кодексу України використовувала свердловину без приладів обліку, лише на виконання вимоги Державної екологічної інспекції від 21.06.2024 встановлено засоби обліку води.
Оскільки облік кількості забраних вод не здійснювався, це унеможливлює встановлення фактичного об`єму споживання та вказує на відсутність обґрунтованих підстав стверджувати, що забір або використання води здійснювалося в об`ємі до 5 куб. м на добу.
Водночас з довідки Олишівської селищної ради щодо орієнтовного споживання води свердловини по вулиці Шкільна, 11 селища Олишівка Чернігівського району Чернігівської області вбачається, що у 2018 році об`єм споживання води перевищував 5 куб. м на добу.
За наведених обставин суд доходить висновку, що відповідач здійснює забір води із свердловини по вулиці Шкільна, 11 селища Олишівка Чернігівського району Чернігівської області в порядку спеціального водокористування.
При цьому документи дозвільного характеру, а саме дозвіл на спеціальне водокористування, в супереч вимогам статей 44, 49 Водного кодексу України відсутній. Жодних заходів щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування відповідачем не вживалось.
Суд зауважує, що відсутність у Олишівської селищної ради дозволу на спеціальне водокористування порушує режим охорони і використання водних ресурсів, та може призвести до їх нераціонального використання.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Зважаючи на викладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до частини 2 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо невжиття заходів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водозабірної свердловини по вул.Шкільна, 11, с-ще Олишівка, Чернігівського району Чернігівської області.
Зобов`язати Олишівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області відповідно до вимог чинного законодавства вжити заходів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водозабірної свердловини по вул.Шкільна, 11, с-ще Олишівка, Чернігівського району Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Козелецька окружна прокуратура Чернігівської області (вул.Є.Лоскота, буд.1, с-ще Козелець, Чернігівський район, Чернігівська область, 17000, код ЄДРПОУ 02910114).
Позивач: Державна екологічна інспекція у Чернігівській області (вул.Пантелиймонівська, буд.12, м.Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ 38053846).
Відповідач: Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області (вул.Чернігівська, 3, с-ще Олишівка, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 15575, код ЄДРПОУ 04412544).

Повний текст рішення суду складено 22 травня 2026 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО