ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13061/25	
(суддя Врона О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі №160/13061/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 травня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно з яким, просить:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, стосовно не виплати поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії з 01.03.2024 року по теперішній час на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ “Акцент-Банк”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії з 01.03.2024 року по теперішній час з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ “Акцент-Банк”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представником позивача було направлено до відповідача заяву про проведення виплати пенсії на визначений банківський рахунок із зазначенням реквізитів особистого банківського рахунку позивача, проте відповідачем повідомлено позивача про відмову у задоволенні цієї заяви з посиланням на призупинення виплати пенсії з 01.03.2024 року та необхідності пройти ідентифікацію. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що під час розгляду справи судом з наданої відповіді Головного управління Пенсійного фонду представнику позивача встановлено, що виплата пенсії позивачу була призупинена з 01.03.2024 через неотримання призначеної пенсії з поточного рахунку більше як один рік. Таким чином, першочерговому вирішенню підлягає питання поновлення виплати позивачу пенсії та/або правомірності (обґрунтованості) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати такої пенсії позивачу, що не є предметом позову в межах цієї справи, а тому не оцінюється судом.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, суд не дослідив належним чином істотні обставини справи, що мають вирішальне значення для правильного її розгляду, а саме, суд не надав належної правової оцінки тому факту, що позивачем було подано чинну нотаріально посвідчену довіреність, яка відповідно до вимог цивільного законодавства України надає представнику право вчиняти юридично значимі дії від імені довірителя, у тому числі отримувати належні йому соціальні виплати.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 є громадянин України та отримував пенсію за вислугу років. У листопаді 2005 позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїль, м. Ашдод.
Виплата пенсії здійснювалася на рахунок позивача відкритий у АТ «Ощадбанк», проте була припинена.
10.03.2025 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив перераховувати пенсію ОСОБА_1 на банківський рахунок за реквізитами наведеними у його заяві.
До заяви були додані : апостильована та нотаріально завірена довіреність Матухнова Андрія Васильовича, довідка про реквізити видана АТ «А-Банк» Матухнову А.В., належним чином засвідчена копія свідоцтва про право на займання адвокатською діяльністю та ордер про надання правової допомоги.
Листом від 24.03.2025 №13730-9266/М-01/8-0400/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що Пунктом 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, передбачено, що якщо суми пенсій одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити відповідний орган Пенсійного фонду.
На виконання вимог пункту 16 Порядку, банківською установою АТ «Ощадбанк» були надані списки осіб, кошти яких не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, в якому було зазначено призвіще ОСОБА_1 .
На підставі наданих списків ОСОБА_1 були направлені листи від 22.06.2022 №0400-010508-8/66664 та від 26.06.2023 за №0400-010508-8/91640 про необхідність особисто надати заяву до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Оскільки відповідної заяви не надійшло, виплата пенсії ОСОБА_1 була призупинена з 01.03.2024.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про пенсійне забезпечення” громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб – члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 51 вказаного Закону встановлено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-IV.
Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, – в Україні чи за її межами.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач є громадянином України, перебуває на обліку у відповідача і з 2005 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, а отже, у розумінні Порядку №299, а є особою, яка тимчасово проживає за межами України.
Представник позивача 10.03.2025, через портал електронних послуг Пенсійного фонду України, подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про проведення виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений банківський рахунок, відкритий в АТ «Акцент-Банк», до якої долучив необхідні документи, в тому числі, довідку про реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 яка містить усі необхідні реквізити поточного банківського рахунка, для перерахунку сум належної пенсії, довідка містить засвідчений печаткою підпис Голови правління банку Кандурова Ю.В. що є підтвердження того, що під час відкриття цього банківського рахунку проведено ідентифікацію позивача.
Однак, як було встановлено судом першої інстанції, з наданої відповіді Головного управління Пенсійного фонду вбачається, що виплата пенсії позивачу була призупинена з 01.03.2024 через неотримання призначеної пенсії з поточного рахунку більше як один рік.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що першочерговому вирішенню підлягає питання поновлення виплати позивачу пенсії та/або правомірності (обґрунтованості) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати такої пенсії позивачу, що не є предметом позову в межах цієї справи. 
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) (…) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном, заява про призначення (поновлення) пенсії та документи, необхідні для призначення (поновлення) пенсії, особами, які у зв`язку з агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором) та отримали тимчасовий захист або статус біженця (далі - особи, які тимчасово проживають за кордоном), можуть надсилатись поштою.
Згідно з пунктами 2.8, 2.9 розділу ІІ цього Порядку, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.
Положеннями пункту 2.23 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання / перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.
Слід також врахувати, що за правилами пункту 8 Порядку №299, пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) та страхові виплати, виплату яких припинено до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №299, у зв`язку з непроходженням одержувачем фізичної ідентифікації, скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесенням відомостей про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, поновлюються за заявами про поновлення виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат, що надійшли до органів Пенсійного фонду України, зокрема поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Дія), або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи отримувача в режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу.
Одержувачі, які тимчасово проживають за межами України або отримали тимчасовий захист або статус біженця, заяву про поновлення виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат можуть надіслати поштою в порядку, передбаченому абзацом восьмим пункту 6 цього Порядку.
Під час поновлення виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат відповідно до цього пункту виплата проводиться за період, за який особі не було виплачено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), страхові виплати після їх припинення, на умовах, передбачених частиною першою статті 46 Закону №1058-IV та частиною четвертою статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Отже, чинним на день звернення позивача (його представника) до відповідача із заявою про виплату пенсії на новий (інший) банківський рахунок пенсійним законодавством, а саме Порядком №22-1, Порядком №299 та Порядком №1596 передбачений чіткий механізм виплати (відновлення виплати) пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, подана представником позивача заява від 10.03.2025 про проведення виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений банківський рахунок не є заявою про поновлення виплати пенсії позивачу в розумінні згаданих вище підзаконних нормативно-правових актів, що, свідчить про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання протиправними дії та бездіяльність відповідача стосовно не виплати поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії з 01.03.2024 року по теперішній час на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ “Акцент-Банк”.
Як наслідок не підлягає задоволенню похідна вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії з 01.03.2024 року по теперішній час з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ “Акцент-Банк”.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо викладення позивачем в апеляційній скарзі, своєї незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Інших доводів які б впливали на висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову апеляційна скарга не містить.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі №160/13061/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов