ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 року м.Дніпро Справа № 908/438/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
Представники сторін не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Концерну «Міські теплові мережі» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 (повний текст підписано 07.05.2025, суддя Горохов І.С.) у справі № 908/438/25
за позовом Концерну «Міські теплові мережі», 69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку Азов, 137
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Пума», 69083, м. Запоріжжя, вул. Юності, буд. 59-А, нежитлове приміщення V
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
19.02.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну “Міські теплові мережі” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Пума” про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 75200271 від 01.11.2021 за період 01.11.2021 – 31.12.2024 в розмірі 338 698,30 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.04.2025, у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Витрати із сплати судового збору за подання до суду позовної заяви покладено на позивача.
17.04.2025 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пума" про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач просить ухвалити додаткове рішення про стягнення на його користь з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пума" про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/438/25 задоволено частково.
Стягнуто з Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку Азов, 137; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пума" (69083, м. Запоріжжя, вул. Юності, буд. 59-А, ідентифікаційний код юридичної особи 13610711) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн (двадцять одна тисяча гривень 00 коп.). 
У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, через систему «Електронний суд», представник Концерну "Міські теплові мережі", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду від 28.04.2025 та постановити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Пума» у стягнені з Концерну «Міські теплові мережі» витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що дана справа є нескладною, справа розглядалась порядку спрощеного позовного провадження, де участь адвоката є необов`язковою.
Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.05.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 у справі № 908/438/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 29.10.2025 о 10 год. 40 хв.
27.05.2025 від відповідача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу; ТОВ «Пума» не погоджується з доводами та вимогами апеляційної скарги Концерну «Міські теплові мережі» та вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.
Апеляційна скарга не містить жодних конкретних доводів щодо неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Мотивувальна частина скарги складається переважно з цитат норм процесуального законодавства та судової практики, однак з її змісту неможливо встановити, якими саме фактами апелянт обґрунтовує свою позицію. Таке формулювання скарги не дає можливості належним чином спростувати доводи позивача, оскільки вони фактично відсутні.
Суд першої інстанції вже врахував критерії співмірності при ухваленні додаткового рішення. Відповідач заявляв до стягнення 25 000 грн, однак суд, беручи до уваги заперечення позивача, зменшив цю суму до 21 000 грн. Таким чином, суд першої інстанції вже застосував принцип співмірності та знизив розмір витрат, що підлягають відшкодуванню. Водночас апелянт порушує питання не про зменшення, а про повну відмову у стягненні витрат, що суперечить положенням ч. 5 ст. 126 ГПК України, оскільки таке рішення є надмірним та необґрунтованим.
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання. Позивач у цій справі не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів про неспівмірність ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції. Саме лише посилання на критерії співмірності без наведення конкретних фактів та доказів не може бути підставою для відмови у стягненні витрат або їх подальшого зменшення.
Крім того, доводи апелянта про те, що участь адвоката у цій справі не є обов`язковою через розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, є безпідставними. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. ТОВ «Пума» не має у своєму штаті юрисконсульта, тому для захисту своїх прав та інтересів у суді змушене було звернутися до адвоката та укласти відповідний договір. Відсутність штатного юриста робить професійну правничу допомогу необхідною, а не факультативною.
Правнича допомога, витрати на яку в розмірі 21 000 грн присуджено до стягнення судом першої інстанції, включає значний обсяг виконаних адвокатом робіт: вивчення та аналіз позовної заяви та доданих до неї документів, аналіз доказів, надання консультацій клієнту, складання відзиву на позовну заяву, складання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, підготовка до участі та участь у двох судових засіданнях у Господарському суді Запорізької області. Такий обсяг наданих послуг свідчить про значну роботу, виконану адвокатом на захист інтересів відповідача.
Слід також зазначити, що заявлений розмір судових витрат є цілком співмірним із складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю судових засідань, тривалістю розгляду справи та обсягом наданої правничої допомоги. Справа має суттєві відмінності від інших справ за позовами Концерну «Міські теплові мережі», зокрема, наявність факту відключення приміщення відповідача від централізованої системи теплопостачання у 1997 році, демонтажу приладів опалення у всіх приміщеннях, проведення робіт з теплової ізоляції транзитних труб і стояків опалення будинку. Саме тому справа розглядалася в судових засіданнях з повідомленням сторін. Той факт, що на рішення суду першої інстанції подали апеляційні скарги обидві сторони, також свідчить про значну кількість спірних питань та складність справи.
Крім того, на підтвердження обґрунтованості заявленої суми ТОВ «Пума» наводить приклади судової практики Верховного Суду, з яких вбачається, що у подібних випадках стягувалися значно більші суми витрат на професійну правничу допомогу, зокрема у справах № 922/4820/23, № 922/577/18, № 922/749/18, № 922/1350/18, № 924/632/18, № 911/3533/17, № 910/4881/18, де розмір стягнутих витрат становив від 42 000 грн до 337 665 грн. Це свідчить про те, що присуджена судом першої інстанції сума 21 000 грн є помірною та не може вважатися завищеною.
Заявлений ТОВ «Пума» розмір судових витрат також повністю відповідав попередньому (орієнтовному) розрахунку, який містився у відзиві на позовну заяву, що свідчить про добросовісність відповідача при визначенні суми витрат.
Таким чином, доводи апеляційної скарги Концерну «Міські теплові мережі» не дають жодних підстав для скасування або зміни додаткового рішення суду першої інстанції. Рішення Господарського суду Запорізької області від 28 квітня 2025 року у справі № 908/438/25 є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
ТОВ «Пума» просить апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28 квітня 2025 року у справі № 908/438/25 залишити без змін.
Ухвалою суду від 29.10.2025 розгляд апеляційної скарги Концерну «Міські теплові мережі» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 у справі № 908/438/25, відкладено на 25.02.2026 о 10:40 годині.
У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Кощеєва І.М. на лікарняному, розгляд справи № 908/438/25, призначений на 25 лютого 2026 року, не відбувся. Відповідну інформацію було оприлюднено 24.02.2026 на офіційному вебсайті Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою суду від 11.03.2026 розгляд апеляційної скарги Концерну «Міські теплові мережі» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 у справі № 908/438/25 призначено у судовому засіданні на 17.06.2026 о 12:20 год.
17.06.2026 секретарем судового засідання Солодовою І.М. було встановлено неможливість проведення судового засіданні в режимі відеоконференції через технічний збій у роботі підсистеми ВКЗ. При перевірці та перезавантаженні обладнання встановлено недоступність сайту vkz.court.gov.ua, нестабільне з`єднання з медіа-сервером та помилки веб-сервера, що унеможливило проведення відеоконференції, про що складено акт.
У судовому засіданні 17.06.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2025 рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/438/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог Концерну “Міські теплові мережі” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Пума” про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії № 75200271 від 01.11.2021 за період 01.11.2021- 31.12.2024 в розмірі 338 698,30 грн. 
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідачем під розгляду справи до суду подано відзив (вих. б/н від 03.03.2025), в останньому абзаці якого вказаний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, і який визначений попередньо в розмірі 25 000,00 грн. 
У судовому засіданні 16.04.2025 представник відповідача наголосив, що у визначені ГПК України процесуальні строки відповідачем буде подана заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, і таке заявлення представника відповідача відображено у протоколі судового засідання від 16.04.2025.
17.04.2025 через підсистему “Електронний суд” до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Пума” про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач просить ухвалити додаткове рішення про стягнення на його користь з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.
Розглянувши подану заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 25 000,00 грн до 21 000,00 грн. У задоволенні решти заявленої суми слід відмовити.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом, крім випадків, встановлених законом.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою та другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката, а саме: складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт; обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони, у тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, поведінку сторін під час розгляду справи, дії сторін щодо досудового врегулювання спору та інші обставини, що мають значення для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має встановити не лише факт існування договору між клієнтом і адвокатом та факт сплати або обов`язку сплатити гонорар, а й обсяг фактично наданих послуг, їх зв`язок із розглядом конкретної справи, необхідність таких послуг, а також співмірність заявленої до компенсації суми з урахуванням критеріїв, визначених статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтями 76– 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими є докази, отримані у встановленому законом порядку; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, що входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, причому жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Таким чином, саме на сторону, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, необхідні для розподілу таких витрат.
Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою пра вової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, а також інші документи, які підтверджують склад і розмір відповідних витрат. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у їх відшкодуванні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 звернула увагу, що гонорар може визначатися у фіксованому розмірі або у формі погодинної оплати. При цьому фіксований розмір гонорару означає, що для визначення розміру адвокатського гонорару у відносинах між адвокатом і клієнтом не обчислюється фактична кількість часу, витрачена адвокатом на надання правничої допомоги.
Водночас у цій же постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінити витрати, які мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не є самоціллю, однак такий опис є необхідним саме для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу між сторонами. При цьому незазначення витрат часу в детальному описі робіт саме по собі не перешкоджає визначенню розміру витрат у разі фіксованого гонорару, однак це не скасовує обов`язку сторони подати докази, які дозволяють встановити зміст, обсяг і зв`язок наданих послуг із конкретною справою.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 також виходила з того, що при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має оцінювати складність справи, виконані адвокатом роботи, час, витрачений на їх виконання, обсяг наданих послуг, пов`язаність витрат із розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність таких витрат до предмета спору, ціну позову, значення справи для сторін, поведінку сторін під час розгляду справи та інші релевантні обставини.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 зазначив, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції має перевірити, чи правильно місцевий господарський суд дійшов висновку щодо для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Пума” (Клієнт за договором) та адвокатом Шумейко Іваном Павловичем (Адвокат за договором) укладено договір про надання правничої допомоги (надалі - договір). 
За умовами п. 1 договору Адвокат надає правничу допомогу Клієнту, а Клієнт – зобов`язується оплатити надання правничої допомоги і фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
У п. 2 договору визначено, що правнича допомога, що надається за цим договором, включає в себе складання процесуальних документів(зокрема, відзиву, заперечення, заяв і клопотань), а також представництво інтересів Клієнта в судах (зокрема, в Господарському суді Запорізької області, у Центральному апеляційному господарському суді, у Верховному Суді) у справі № 908/438/25 за позовом Концерну “Міські теплові мережі” до Клієнта, а також консультування Клієнта з правових питань у вказаній справі. 
За умовами п. 5 договору, при виконанні договору адвокат має право від імені Клієнта здійснювати права і повноваження, визначені ст. 20 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” і всі процесуальні права. Зокрема, але не виключно, Адвокат має право складати, підписувати, подавати від імені Клієнта документи процесуального і правового характеру, знайомитись з матеріалами справи, знімати і засвідчувати копії і фотокопії документів, отримувати копії документів, в тому числі судових рішень, представляти і захищати інтереси Клієнта в судах, брати участь в підготовчих та судових засіданнях (в тому числі в режимі відеоконференції). Обмеження повноважень адвоката за договором відсутні. 
Згідно з п. 7 договору, розмір гонорару встановлюється 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень за надання правничої допомоги у справі № 908/438/25 в суді першої інстанції. Розмір гонорару за подальшу правничу допомогу визначається окремо додатковою угодою сторін. 
У п. 8 договору сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги у справі № 908/438/25 в суді першої інстанції повинен бути сплачений Клієнтом у строк 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Підставою для сплати гонорару є звіт Адвоката, у якому визначається перелік та вартість наданої правничої допомоги. 
Відповідно до п. 11 договору, він діє до 31.12.2025. У випадку, якщо не пізніше ніж за 10 днів до цієї дати жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, то його дія продовжується автоматично на 1 календарний рік, і це правило застосовується щоразу. 
17.04.2025 між Адвокатом та Клієнтом було складено Звіт № 1 про надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 03.03.2025 (надалі - Звіт), згідно з яким Адвокат надав, а Клієнт отримав наступну професійну правничу допомогу у господарській справі № 908/438/25:
- вивчення та аналіз позовної заяви Концерну “Міські теплові мережі” до ТОВ “Пума” про стягнення 338 698,30 гривень та доданих до неї документів , аналіз доказів, які наявні у Клієнта, та надання консультації Клієнту щодо правової позиції у справі – 1 година;
- складання відзиву ТОВ “Пума” на позовну заяву Концерну “Міські теплові мережі” про стягнення 338 698,30 гривень у справі 908/438/25 – 4 години;
- складання клопотання про розгляду справи № 908/438/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін – 0,5 голини;
- складання відповіді на письмові пояснення Концерну “Міські теплові мережі” від 14.03.2025 у справі № 908/438/25 – 1,5 години;
- підготовка до участі та участь в судовому засіданні у справі № 908/438/25 у Господарському суді Запорізької області, яке відбулось 27.03.2025 – 1,5 години;
- підготовка до участі та участь в судовому засіданні у справі № 908/438/25 у Господарському суді Запорізької області, яке відбулось 16.04.2025 – 1,5 години.
У Звіті вказано, що вартість наданої правничої допомоги є фіксованою та визначено пунктом 8 договору і становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Гонорар має бути сплачений у строк, встановлений в п. 8 договору. Клієнт не має зауважень до Адвоката щодо якості, повноти та своєчасності наданої Клієнту правничої допомоги. 
На оплату послуг з надання правничої допомоги Адвокатом виставлено рахунок № 1 від 17.04.2025 на суму 25 000,00 грн, який був отриманий Клієнтом.
Отже, Відповідач просить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу з позивача в сумі 25 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з тим, що зазначені документи підтверджують наявність договірних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю “Пума” (Клієнт за договором) та адвокатом Шумейко Іваном Павловичем (Адвокат за договором).
Разом з тим, наявність договору, рахунку та звіту сама по собі не є безумовною підставою для покладення всієї суми витрат на іншу сторону спору. Такі документи підтверджують існування та виконання грошового зобов`язання у відносинах між клієнтом і адвокатом, однак не звільняють заявника від процесуального обов`язку довести суду обсяг фактично наданих послуг, їх необхідність, зв`язок із розглядом справи та співмірність заявленої до компенсації суми.
Колегія суддів погоджується з тим, що у відносинах між клієнтом і адвокатом сторони мають право погодити фіксований розмір гонорару. Такий порядок визначення винагороди відповідає статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої гонорар є формою винагороди адвоката, а порядок його обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.
Однак погодження фіксованого гонорару між клієнтом та адвокатом не означає, що вся погоджена і сплачена клієнтом сума в будь-якому випадку має бути компенсована іншою стороною спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 прямо зазначила, що зобов`язання між адвокатом і клієнтом не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд має оцінити не лише факт понесення витрат, а й їх необхідність.
Таким чином, фіксований характер гонорару не звільняє заявника від обов`язку надати суду докази, які дозволяють перевірити реальність, необхідність, пов`язаність і співмірність таких витрат із розглядом конкретної справи.
Як вже зазначалось та вбачається з п. 2 договору - правнича допомога, що надається за цим договором, включає в себе складання процесуальних документів (зокрема, відзиву, заперечення, заяв і клопотань), а також представництво інтересів Клієнта в судах (зокрема, в Господарському суді Запорізької області, у Центральному апеляційному господарському суді, у Верховному Суді) у справі № 908/438/25 за позовом Концерну “Міські теплові мережі” до Клієнта, а також консультування Клієнта з правових питань у вказаній справі.
Згідно до Звіту № 1 від 17.04.2025 - Адвокат надав, а Клієнт отримав наступну професійну правничу допомогу у господарській справі № 908/438/25:
- вивчення та аналіз позовної заяви Концерну “Міські теплові мережі” до ТОВ “Пума” про стягнення 338 698,30 гривень та доданих до неї документів , аналіз доказів, які наявні у Клієнта, та надання консультації Клієнту щодо правової позиції у справі – 1 година;
- складання відзиву ТОВ “Пума” на позовну заяву Концерну “Міські теплові мережі” про стягнення 338 698,30 гривень у справі 908/438/25 – 4 години;
- складання клопотання про розгляду справи № 908/438/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін – 0,5 голини;
- складання відповіді на письмові пояснення Концерну “Міські теплові мережі” від 14.03.2025 у справі № 908/438/25 – 1,5 години;
- підготовка до участі та участь в судовому засіданні у справі № 908/438/25 у Господарському суді Запорізької області, яке відбулось 27.03.2025 – 1,5 години;
- підготовка до участі та участь в судовому засіданні у справі № 908/438/25 у Господарському суді Запорізької області, яке відбулось 16.04.2025 – 1,5 години.
У Звіті вказано, що вартість наданої правничої допомоги є фіксованою та визначено пунктом 8 договору і становить 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
27.04.2025 позивач заявив про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 908/438/25; Концерн «Міські теплові мережі» вважає, що у наданому відповідачем звіті завищений розмір гонорару, в частинах:
складання клопотання (0,5 год) – це стандартний документ, який не потребує значного часу, тому його вартість є неспівмірною;
підготовка та участь у засіданнях (3 год) – завищено, адже позиція вже була викладена у відзиві та письмових поясненнях, тому додаткова підготовка не потребувала таких витрат часу.
Просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до реального та розумного розміру.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дослідив надані до заяви докази, вважає заперечення позивача такими, що заслуговують на увагу.
Матеріали справи свідчать, що правова позиція відповідача була сформована під час: 
вивчення та аналізу позовної заяви Концерну “Міські теплові мережі” до ТОВ “Пума” про стягнення 338 698,30 гривень та доданих до неї документів , аналізу доказів, які наявні у Клієнта, та надання консультації Клієнту щодо правової позиції у справі – 1 година (п. 1 Звіту № 1);
складання відзиву ТОВ “Пума” на позовну заяву Концерну “Міські теплові мережі” про стягнення 338 698,30 гривень у справі 908/438/25 – 4 години; (п. 2 Звіту № 1);
складання відповіді на письмові пояснення Концерну “Міські теплові мережі” від 14.03.2025 у справі № 908/438/25 – 1,5 години (п. 4 Звіту № 1).
Однак, Пункт 5 Звіту № 1 (підготовка до участі та участь в судовому засіданні у справі № 908/438/25 у Господарському суді Запорізької області, яке відбулось 27.03.2025 – 1,5 години) та пункт 6 (підготовка до участі та участь в судовому засіданні у справі № 908/438/25 у Господарському суді Запорізької області, яке відбулось 16.04.2025 – 1,5 години) дублюють пункти 1, 2 та 4 Звіту № 1 та входять до вартості цих послуг. Обсяг виконаної адвокатом роботи щодо підготовки до участі та участь в судових засіданнях не потребували додаткового вивчення норм законодавства, судової практики чи обставин справи.
Тому вартість робіт адвоката, яка зазначена у пунктах 5 та 6 (підготовка до участі та участь в судових засіданнях) є завищеною і неспівмірною зі складністю такої роботи та підлягає виключенню.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заявник/відповідач згідно з положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України довів надання йому адвокатом Шумейко І.П. послуг зазначених у пунктах 1,2,3,4 Звіту № 1. 
Згідно зі Звітом № 1 адвокатом фактично витрачено 7 годин на надання правничої допомоги. Загальна вартість послуг за звітом становить 25 000,00 грн за 10 годин роботи, отже вартість однієї години складає 2 500,00 грн (25 000,00 грн ? 10 годин). Відтак вартість фактично наданих послуг за 7 годин становить 17 500,00 грн (7 годин ? 2 500,00 грн).
Отже, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним розміром компенсації витрат на професійну правничу допомогу, надану відповідачу під час розгляду справи в суді першої інстанції, є сума 17 500,00 грн, яка підлягає стягненню з позивача. У задоволенні решти вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу належить відмовити.
При цьому колегія суддів зазначає, що господарський процесуальний закон не містить вимоги про застосування судом математичної формули або арифметичного алгоритму при визначенні остаточного розміру витрат, що підлягають розподілу між сторонами. Визначення такого розміру є наслідком реалізації судом дискреційних повноважень, які здійснюються шляхом оцінки сукупності критеріїв, передбачених частиною четвертою статті 126 та частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли частково своє підтвердження, а тому додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 слід скасувати як таке, що прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 232-236, 244, 269, 275-277, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 у справі № 908/438/25 - задовольнити частково. 
Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 28.04.2025 у справі № 908/438/25 - скасувати.
Стягнути з Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку “Азов”, 137; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Пума” (69083, м. Запоріжжя, вул. Юності, буд. 59-А, ідентифікаційний код юридичної особи 13610711) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 500,00 грн. Видати наказ. 
У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Видачу наказу доручити Господарському суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 29.06.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв