Справа №403/240/25 провадження № 2/403/91/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: 
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Муляві В.В., 
з участю:
представника позивача - адвоката Чуприни С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Седнівська Агрогрупа» до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,
В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Седнівська Агрогрупа» (далі по тексту рішення - СТОВ «Седнівська Агрогрупа») - адвокат Чуприна С.П. звернувся до суду з позовною заявою про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті гр-на ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 13,09 га, кадастровий номер 3525887800:02:000:0108 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Устинівської селищної громади Кропивницького району Кіровоградської області. Позов обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому за життя на праві приватної власності належала зазначена вище земельна ділянка, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №022088. Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_2 та посвідченого 22 лютого 2013 року приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Трутнем О.Я., позивач СТОВ «Седнівська Агрогрупа» є спадкоємцем всього майна та майнових прав померлого. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, вказаний заповіт є чинним на момент відкриття спадщини. 28 серпня 2023 року, позивач, маючи на меті оформити право власності на спадкову земельну ділянку, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надав усі необхідні для цього документи. Разом з тим, приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Коваленко Г.Г. спочатку винесла постанову про призупинення вчинення нотаріальної дії, мотивовану зверненням доньки спадкоємця за законом ОСОБА_1 із листом «про утримання від видачі третім особам свідоцтва», а 13 жовтня 2023 року - відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що право позивача на спадкування майна ОСОБА_2 оспорюється донькою померлого ОСОБА_1 , та рекомендувала вирішувати спірні питання в судовому порядку. Враховуючи, що СТОВ «Седнівська Агрогрупа» є законним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 , а дочка померлого - відповідач по справі ОСОБА_1 заперечує проти права позивача на спадкування, посилаючись на підробку заповіту, представник позивача вважає наявним спір про право на спадкування нерухомого майна, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права на спадкування за заповітом майна спадкодавця ОСОБА_2 шляхом визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бордунова І.О. прохала суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування заперечень проти позову зазначила про те, що земельна ділянка площею 13,09 га, кадастровий номер 3525887800:02:000:0108 належала на праві приватної власності ОСОБА_2 та після смерті останнього була встановлена наявність заповіту від 22 лютого 2013 року, згідно з яким спадкоємцем цієї земельної ділянки є СТОВ «Седнівська Агрогрупа». Разом з тим, ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, у встановленому законом порядку повідомила нотаріуса про наявність спору щодо дійсності заповіту та звернення до суду з відповідним позовом. Приватним нотаріусом Кропивницького нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г. спочатку було відкладено вчинення нотаріальної дії, а в подальшому відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до вирішення спору щодо дійсності заповіту в судовому порядку. У позовній заяві представник позивача некоректно тлумачить зміст постанови нотаріуса від 13 жовтня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, законність якої була предметом судового розгляду у справі №405/8925/23. Крім того, спір про право на спадщину та спір про визнання права власності є різними за своєю правовою природою та наслідками. На думку представника відповідача, положення ст.392 ЦК України можуть застосовуватися лише для підтвердження вже набутого права власності, тоді як СТОВ «Седнівська Агрогрупа» права власності на спірну земельну ділянку не набувало. У зв`язку з цим позивач обрав неналежний спосіб захисту права, а заявлені вимоги фактично спрямовані не на підтвердження існуючого права власності, а на його набуття в судовому порядку. Таким чином, позивачем не доведено, в чому саме полягає порушення його прав, крім посилання на заперечення відповідача ОСОБА_1 проти права позивача на спадкування майна її батька за заповітом, що є предмтеом іншого судового спору. 
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Чуприна С.П. підтримав позов та прохав його задоволити з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві. Додатково зазначив, що оформлення спадкових прав позивача в нотаріальному порядку стало неможливим у зв`язку із поведінкою відповідача ОСОБА_1 , яка вчиняла перешкоди в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Наявність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії вказує на відсутність підстав для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, а тому позов підлягає до задоволення. Підтвердив, що після постановлення рішення у справі №213/3571/23 від 09 березня 2026 року, яке набрало законної сили, та яким відповідачу ОСОБА_1 було відмовлено в її позові до СТОВ «Седнівська Агрогрупа» про визнання заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року недійсним, позивач СТОВ «Седнівська Агрогрупа» не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за цим заповітом.
Розгляд справи проведений за відсутності відповідача та її представника у відповідності до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України.
На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 21 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.31-32 т.1).
Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року задоволено заяви представників сторін про забезпечення їх участі в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів (а.с.73 т.1).
Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Чуприни С.П. про витребування копії спадкової справи та витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г. копію спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 69444048 (номер у нотаріуса: 28-2022), заведеної 06 липня 2022 року до майна померлого ОСОБА_2 (а.с.80-81 т.1).
Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року задоволено заяву представника позивача - адвоката Чуприни С.П. про забезпечення його участі в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів (а.с.150 т.1).
Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року про закриття підготовчого провадження цивільну справу було призначено до судового розгляду по суті, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив (а.с.157 т.1).
Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року заяву представника позивача - адвоката Чуприни С.П. задоволено в частині забезпечення його участі в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів в судовому засіданні, призначеному на 07 листопада 2025 року о 11 год. 00 хв., та відмовлено в задоволенні заяви в частині проведення всіх наступних судових засідань за його участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.182 т.1).
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року заяву представника позивача - адвоката Чуприни С.П. задоволено в частині забезпечення його участі в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів в судовому засіданні, призначеному на 27 січня 2026 року о 11 год. 00 хв., та відмовлено в задоволенні заяви в частині проведення всіх наступних судових засідань за його участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.227 т.1).
Ухвалою суду від 08 червня 2026 року задоволено заяву представника позивача - адвоката Чуприни С.П. про забезпечення його участі в судовому засіданні, призначеному на 08 червня 2026 року о 11 год. 00 хв., та наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів (а.с.46 т.2).
Заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 гр-н ОСОБА_2 помер у віці 64 років в смт.Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області, що повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованим 06 липня 2022 року за №00036055977 (а.с.6, 107 т.1).
Відповідно до листа відділу «Центр надання адміністративних послуг» Устинівської селищної ради Кіровоградської області №280/07-14 від 04 липня 2022 року, згідно даних реєстру територіальної громади гр-н ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24 травня 2000 року та знятий з реєстрації 07 червня 2022 року в зв`язку зі смертю (а.с.7, 112 т.1).
За життя гр-ну ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №022088 належала на праві власності земельна ділянка площею 13,09 га, кадастровий номер 3525887800:02:000:0108 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Седнівської сільської ради (а.с.8, 131 т.1). 
Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості 07 квітня 2025 року оціночна вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3525887800:02:000:0108 становить 319684,51 грн. (а.с.22 т.1).
Згідно заповіту, посвідченого 22 лютого 2013 року приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутнем О.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №111, гр-н ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно та майнові права, що належать йому та будуть належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, він заповідає Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Седнівська агрогрупа», ідентифікаційний код юридичної особи - 31934570. Одночасно заповідачем підтверджено, що цей заповіт не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, а також те, що зміст статей 1241, 1253, 1254, 1307 Цивільного кодексу України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, посвідчення заповіту при свідках, права на скасування та зміну заповіту та щодо нікчемності заповіту, складеного щодо майна, що є предметом спадкового договору, йому нотаріусом роз`яснено. Також у заповіті зазначено, що він прочитаний заповідачем ОСОБА_2 особисто вголос та власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса, яким особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено (а.с.9, 113 т.1).
22 лютого 2013 року вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №54190585 (а.с.10, 114 т.1).
Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №71747661, сформованої у зв’язку з відкриттям спадкової справи, заповіт, посвідчений 22 лютого 2013 року (номер у Спадковому реєстрі: 54190585), станом на 10 березня 2023 року є чинним (а.с.14, 110 т.1). 
Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №69392162, сформованої у зв’язку з відкриттям спадкової справи, у спадковому реєстрі відсутня інформація про видані свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.13, 109 т.1).
06 липня 2022 року Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Седнівська агрогрупа» в особі директора Цвілюка С.В. приватному нотаріусу Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г. подана заява про прийняття після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини за заповітом, посвідченим Трутнем О.Я., приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області 22 лютого 2013 року за реєстровим №111. Вказана заява зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №46, спадкова справа №28/2022 (а.с.11, 106 т.1).
Спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69392339 була заведена 06 липня 2022 року (номер у спадковому реєстрі: 69444048, номер у нотаріуса 28-2022) (а.с.12, 111 т.1).
В заяві від 14 березня 2023 року, адресованій за місцем вимоги усім, кого це стосується, відповідач ОСОБА_1 зазначила про прийняття нею всього спадкового майна, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_2 , а також те, що дана заява про прийняття спадщини подається нею після спливу встановленого законом шестимісячного строку з дня смерті померлого, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №209 були внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Справжність підпису ОСОБА_1 вказаної заяви засвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В., якою особу гр-нки ОСОБА_1 встановлено, дієздатність її перевірено (а.с.15, 125 т.1).
Судом по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є рідною дочкою гр-на ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження (а.с.128 т.1).
Внаслідок укладення 09 серпня 1996 року шлюбу з гр-ном ОСОБА_3 дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_4 » змінилось на « ОСОБА_5 » (а.с.129 т.1).
28 серпня 2018 року проведена державна реєстрація шлюбу позивача з гр-ном ОСОБА_6 , внаслідок чого її прізвище змінилось на « ОСОБА_7 » (а.с.130 т.1).
Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 02 червня 2023 року, адресованої приватному нотаріусу Коваленко Г.Г., відповідач, підтверджуючи статус рідної дочки та спадкоємиці померлого ОСОБА_2 , прохає нотаріуса утриматися від видачі третім особам свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свою вимогу обґрунтовує тим, що вона буде звертатися до суду для оскарження заповіту померлого ОСОБА_2 (а.с.133 т.1).
Згідно з заявою ОСОБА_1 від 02 червня 2023 року, адресованої приватному нотаріусу Коваленко Г.Г., відповідач зазначає, що вона є рідною дочкою та спадкоємицею померлого ОСОБА_2 та заперечує проти видавання будь-якій особі в порядку заповідального спадкування будь-якого майна, що належало померлому батьку, оскільки вона є його єдиною спадкоємицею і їй належить весь обсяг прав на спадкову масу (а.с.134 т.1).
Листом-повідомленням від 05 липня 2023 року за вих.№57/02-14 приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Коваленко Г.Г. за результатами розгляду заяв та документів ОСОБА_1 , які знаходяться у спадковій справі №28/2022 від 06 липня 2022 року, заведеної після ОСОБА_2 , позивача було повідомлено про те, що з огляду на зміст поданих нею заяв, в яких вона зазначає про те, що являється донькою та єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_2 , і прохає утриматись від видачі третім особам свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на звернення до суду щодо оскарження заповіту, посвідченого 22 лютого 2013 року за реєстровим №111 приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутнем О.Я., ухвалу суду та інформацію про те, що матеріали знаходяться в провадженні суду, від якого числа та за яким номером, в якого судді, вона повинна надати до 05 серпня 2023 року(а.с.135 т.1).
28 серпня 2023 року о 11 год. 00 хв. до приватного нотаріуса Коваленко Г.Г. надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Седнівська агрогрупа» від 28 серпня 2023 року, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ №74 (спадкова справа №28/2022), про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 22 лютого 2013 року за реєстровим №111 приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутнем О.Я. (а.с.139 т.1).
Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г. від 28 серпня 2023 року призупинено видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Седнівська агрогрупа» до з`ясування обставин відповідно до ст.42, 46 Закону України «Про нотаріат» (а.с.17, 142 т.1).
Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г. від 13 жовтня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії СТОВ «Седнівська агрогрупа» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до вирішення питання в судовому порядку, у зв`язку з тим, що на адресу нотаріуса надійшла копія листа від відділення поліції №7 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про злочинні дії групи осіб, позовна заява до суду про визнання заповіту недійсним, а також ухвала Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року у справі № 213/3571/23 (а.с.18, 143 т.1).
Як вбачається зі змісту ухвали судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова В.В. від 31 серпня 2023 року, позовну заяву Особа_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Седнівське» про визнання заповіту недійсним було передано на розгляд за підсудністю до Устинівського районного суду Кіровоградської області (а.с.144 т.1).
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 09 березня 2026 року, ухваленого у цивільній справі №213/3571/23 за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Седнівська агрогрупа», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_8 , приватні нотаріуси Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутень О.Я. та ОСОБА_9 , відмовлено у визнанні недійсним заповіту ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Устинівського районного сду Кіровоградської області 22 лютого 2013 року за реєстровим №111. Вказане рішення суду набрало 21 квітня 2026 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/135032065).
Зазначене рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області береться судом до уваги при розгляді даного спору, оскільки таке рішення публічно проголошене, розміщене у Єдиному державному реєстрі судових рішень, є загальнодоступним та ухваленим за участі тих самих сторін (подібний висновок сформульований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №357/8277/19).
Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеними учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Судом встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів позивачу СТОВ «Седнівська агрогрупа».
Між позивачем, який посилається на свій статус спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року, та відповідачем ОСОБА_1 , яка є дочкою спадкодавця та спадкоємицею першої черги за законом, виник спір щодо права на спадкування майна померлого ОСОБА_2 .. 
Саме наявність такого спору та заперечення відповідача щодо права позивача на спадкування стали підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що, на думку позивача, зумовило необхідність звернення до суду з вимогою про визнання його права власності на спадкове майно.
Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст.1233 ЦК України).
Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, який обумовлює настання відповідних правових наслідків.
Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. 
Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є одним з основних принципів спадкового права.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №28/2022, позивач СТОВ «Седнівська Агрогрупа» як особа, зазначена спадкоємцем у заповіті від 22 лютого 2013 року, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк в особі свого представника звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з чим було заведено відповідну спадкову справу.
Після спливу строку, встановленого для прийняття спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю за життя земельну ділянку.
Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області від 13 жовтня 2023 року СТОВ «Седнівська Агрогрупа» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним вище заповітом.
Як вбачається зі змісту даної постанови, підставою для відмови позивачу у вчиненні нотаріальної дії стала наявність спору щодо належності йому самого права на спадкування нерухомого майна (земельної ділянки) та перебування на розгляді суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року, наявністю якого позивачем було обґрунтовано своє право на спадкування.
Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину не у зв`язку із встановленням відсутності у позивача права на спадкування, а через наявність невирішеного спору щодо дійсності правової підстави виникнення такого права - оспорюваного в судовому порядку заповіту.
Відповідно до п.3 глави 2 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (з наступними змінами) за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені ст.49 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників;9) в інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про нотаріат» не передбачено винесення постанови про зупинення вчинення нотаріальних дій.
Судом встановлено, що після відкриття спадщини до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, крім СТОВ «Седнівська Агрогрупа» звернулась також ОСОБА_1 , яка будучи дочкою спадкодавця та спадкоємицею першої черги за законом, звернулася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року, на підставі якого СТОВ «Седнівська Агрогрупа» заявило про свої спадкові права. 
За таких обставин на момент звернення позивача до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину існував невирішений спір щодо права на спадкування та дійсності правової підстави набуття позивачем статусу спадкоємця, що відповідно до наведених положень Порядку унеможливлювало вчинення нотаріусом відповідної нотаріальної дії до остаточного вирішення спору судом.
Судом також встановлено, що до фактичних обставин, якими представник позивача обгрунтовує звернення СТОВ «Седнівська Агрогрупа» до суду, стала наявність винесеної приватним нотаріусом постанови про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Разом із тим зі змісту зазначеної постанови вбачається, що нотаріус не заперечував наявності у позивача статусу спадкоємця за заповітом, не ставив під сумнів факт прийняття ним спадщини та не констатував відсутності у позивача права на спадкування взагалі. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала наявність судового спору щодо дійсності заповіту від 22 лютого 2013 року.
Таким чином, відмова нотаріуса була обумовлена не неможливістю встановлення права позивача на спадщину, а існуванням невирішеного спору про право, який безпосередньо стосувався правової підстави набуття позивачем статусу спадкоємця.
Тобто обставина, яка була підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом мала тимчасовий характер та була об`єктивно усувною шляхом пред`явлення нотаріусу судового рішення за результатами розгляду справи про визнання заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року недійсним.
Тлумачення ст.50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії; 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу (див. постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі №461/2565/20, від 20 грудня 2023 року у справі № 523/4642/22).
Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Разом з тим з матеріалів спадкової справи та наданих сторонами доказів вбачається, що позивач пов`язує необхідність судового захисту саме з неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку.
При цьому судом встановлено, що така неможливість виникла не внаслідок відсутності у позивача необхідних документів, втрати правовстановлюючих документів на спадкове майно, відмови нотаріуса у зв`язку з недоведеністю факту прийняття спадщини чи відсутністю у позивача статусу спадкоємця, а у зв`язку з існуванням спору саме щодо права на спадкування, який виник після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання недійсним заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року.
Цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту, як визнання права власності в порядку спадкування з метою усунення наслідків зупинення або неможливості вчинення нотаріальної дії у зв`язку з наявністю невирішеного судового спору щодо права на спадкування.
Фактично звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено не відсутністю можливості оформити спадкові права взагалі, а наміром отримати судове рішення про належність йому спадкового майна на праві власності до завершення судового розгляду спору щодо дійсності заповіту, який є безпосередньою правовою підставою для виникнення такого права.
Разом з тим, подібний підхід не узгоджується із природою спадкових правовідносин та порядком оформлення спадкових прав, визначеним законом.
В пункті пункту 3 глави 2 розділу І Порядку законодавець прямо передбачив механізм дій нотаріуса у випадку виникнення спору щодо права на спадкування. 
Саме тому наявність спору щодо дійсності заповіту не створює для спадкоємця за цим заповітом права вимагати судового визнання його права власності на спадкове майно, а лише зумовлює необхідність очікування ним остаточного вирішення такого спору у встановленому законом порядку.
Будь-яке інше тлумачення наведених правових норм фактично призвело б до підміни нотаріального порядку оформлення спадщини судовим порядком та нівелювало б правові наслідки існування спору щодо права на спадкування.
Більше того, задоволення заявленого СТОВ «Седнівська Агрогрупа» позову за наявності невирішеного спору щодо дійсності заповіту фактично означало б дострокове визнання за позивачем права на спадкове майно до встановлення судом обставин, від яких залежить саме виникнення такого права, що створювало б ризик порушення прав інших осіб, які претендують на спадщину, та суперечило б принципу правової визначеності.
Суд враховує, що на момент звернення позивача СТОВ «Седнівська Агрогрупа» до суду з даним позовом йому було достеменно відомо про існування спору щодо дійсності заповіту та про звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом в межах іншої цивільної справи. 
Отже, позивач усвідомлював, що остаточне вирішення питання щодо його спадкових прав безпосередньо залежить від результатів розгляду іншого спору.
При цьому відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не свідчить про втрату позивачем права на спадкування та не позбавляє його можливості реалізувати свої спадкові права у майбутньому.
Суд констатує, що для висновку про наявність підстав для судового захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно позивач повинен довести не лише факт прийняття ним спадщини, а й існування об`єктивних та непереборних перешкод для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, які унеможливлюють отримання ним свідоцтва про право на спадщину взагалі.
Однак у даній справі таких обставин судом встановлено не було.
Як вбачається з матеріалів справи, відмова нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину була обумовлена наявністю невирішеного спору щодо дійсності заповіту, на підставі якого позивач заявляє про свої спадкові права. При цьому зазначені обставини мають тимчасовий характер та безпосередньо пов`язані із необхідністю судового вирішення спору щодо права на спадкування.
Сам факт існування такого спору не свідчить про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку взагалі, а лише зумовлює зупинення вирішення питання про видачу свідоцтва про право на спадщину до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі про відмову у визнанні заповіту недійсним.
Отже, після остаточного вирішення спору щодо дійсності заповіту позивач не позбавлений права повторно звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та реалізувати свої спадкові права у передбаченому законом порядку.
При цьому сама по собі наявність постанови приватного нотаріуса від 13 жовтня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на яку представник позивача посилається у поданому до суду позові про визнання за СТОВ «Седнівська Агрогрупа» права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, жодним чином не порушує спадкових прав позивача, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, а видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена згідно з ч.11 ст.67 Закону України «Про нотаріат».
Подібний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №511/1875/21. 
Таким чином, правові підстави вважати, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, відсутні, оскільки матеріалами цивільної справи підтверджується, що можливість реалізації позивачем своїх спадкових прав напряму залежала від результатів розгляду спору щодо дійсності заповіту та після усунення обставин, які стали підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії.
За таких обставин звернення позивача до суду з вимогою про визнання за ним права власності на спадкове майно фактично спрямоване на отримання судового рішення замість проходження передбаченої законом нотаріальної процедури оформлення спадкових прав після вирішення спору про право, що не відповідає правовій природі судового захисту та не може бути підставою для задоволення позову.
Судом встановлено, що на час розгляду даної цивільної справи, вже існує рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 09 березня 2026 року у справі №213/3571/23, яке набрало законної сили, офіційно оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року. 
Отже, станом на дату розгляду справи по суті відсутні будь-які невирішені судові спори щодо дійсності заповіту, який є правовою підставою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину (земельну ділянку кадастровий номер 3525887800:02:000:0108, площею 13,09 га), про визнання права власності на яку в порядку спадкування за заповітом позивач звернувся з позовом до суду. 
Відповідно обставина, яка об`єктивно унеможливлювала вчинення нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме - існування спору про право, відсутня.
Звернення до суду з вимогою про визнання права власності не може підміняти собою вирішення спору щодо дійсності заповіту, оскільки це питання є преюдиційним для виникнення права спадкування.
Відповідно до підпункту 4.13 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Таким чином, після остаточного вирішення спору щодо дійсності заповіту (набрання законної сили відповідним судовим рішенням) та усунення внаслідок цього обставини, яка стала фактичною підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 та реалізувати своє право на спадкування земельної ділянки у позасудовому порядку.
За своєю суттю заявлена позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно є формою незгоди позивача з нотаріальною дією, оскільки її пред`явлення обумовлене відмовою у вчиненні нотаріальної дії та фактично спрямоване на досягнення результату, який має бути отриманий у порядку нотаріального оформлення спадщини.
Оцінюючи обраний позивачем спосіб захисту, суд виходить з того, що його звернення з вимогою про визнання права власності на спадкове майно у даному випадку є передчасним та таким, що не відповідає природі спадкових правовідносин і порядку оформлення спадщини, визначеному законодавством. 
Наявність на момент звернення позивача до суду спору щодо дійсності заповіту об`єктивно виключала можливість завершення нотаріального оформлення спадщини та зумовлювала виключно тимчасове зупинення відповідної процедури до вирішення цього спору в судовому порядку, а не виникнення підстави для визнання судом за СТОВ «Седнівська Агрогрупа» права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, як альтернативи нотаріальному порядку оформлення належної позивачу спадщини. 
Отже, до остаточного вирішення спору про недійсність заповіту заявлена позивачем СТОВ «Седнівська Агрогрупа» вимога про визнання права власності в порядку спадкування є передчасною, тоді як після набрання судовим рішенням законної сили у справі про відмову у визнанні заповіту недійсним такої перешкоди взагалі не існує.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі №567/3/22).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі №607/20787/19).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку (див. постанови Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі №450/3258/17, від 05 червня 2024 року у справі №759/9359/22). 
З огляду на викладене, враховуючи, що сама по собі наявність постанови нотаріуса від 13 жовтня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу СТОВ «Седнівська Агрогрупа» свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_2 , за дійсних встановлених судом обставин, жодним чином не порушувала спадкових прав позивача та не позбавляла його права на спадщину відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України з огляду на наявність між сторонами спору щодо дійсності самого заповіту, як правової підстави для оформлення цих прав, та мала тимчасовий характер, тобто на період вирішення зазначеного спору в судовому порядку в межах розгляду іншої цивільної справи №213/3571/23, рішенням в якій було підтверджено правомірність заповіту ОСОБА_2 від 22 лютого 2013 року, як одностороннього правочину, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем існування перешкод в оформленні ним спадкових прав у нотаріальному порядку шляхом повторного звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва право на спадщину за цим заповітом, а тому в позові СТОВ «Седнівська Агрогрупа» про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 13,09 га з кадастровим номером 3525887800:02:000:0108 слід відмовити за необгрунтованістю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).
На підставі викладеного, з урахуванням того, що встановленими судовими витратами при розгляді даної справи згідно поданої позовної заяви є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4795 грн. 30 коп. і в задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування на користь позивача вказаної суми судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.
З огляду на відмову в позові та відсутність доказів на підтвердження обсягу наданих представником позивача - адвокатом Чуприною С.П. послуг і виконаних ним робіт, необхідних для надання правничої допомоги позивачу, а також їх вартості, питання розподілу між сторонами витрат позивача на правничу допомогу судом не вирішується згідно положень ч.2 ст.137 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:

В позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Седнівська Агрогрупа» до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Седнівська Агрогрупа», відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_1 не підлягають.
Повне ім’я та найменування учасників справи:
Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Седнівська агрогрупа», адреса місцезнаходження: с.Седнівка Кропивницький район Кіровоградська область, поштовий індекс 28620, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31934570.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 18 червня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова