ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6745/25	
Суддя І інстанції – Савонюк М.Я.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.12.2023 по 20.12.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.12.2023 по 20.12.2023.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Вказує на те, що період стаціонарного лікування з 06.12.2023 по 20.12.2023 року стосувався прямого наслідку травми, отриманої під час захисту Батьківщини, що підтверджується Актом №61-2025 Нвс-1 від 22.05.2025 та Актом №61-2025 Нвс-5 від 22.05.2025 внаслідок якої перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, а тому це не виключає підстави для виплати додаткової грошової винагороди, у розмірі збільшеному до 100 000 грн. Зазначає, що отримане поранення безпосередньо пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №99-ОС від 05.04.2023 солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахованого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.03.2023 № 450-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.04.2023 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 55).
06.12.2023 позивач отримав травму в районі населеного пункту Петропавлівка Куп`янського району Харківської області. 
Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4759К ОСОБА_1 проходив з 06.12.2023 по 20.12.2023 стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з клінічним діагнозом: післятравматичний теносиновіт правого гомілковоступеневого суглоба (а.с. 23).
Наказом в. о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1211-ОД від 13.05.2025 на підставі рапорту від 12.05.2025 начальника служби охорони здоров`я НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 по факту отримання травми інспектором прикордонної служби 2 категорії – снайпером другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старшим солдатом ОСОБА_1 , з метою встановлення причин, умов та обставин отримання травми, призначено комісію розслідування нещасного випадку (а.с. 68). 
За результатами службового розслідування складено Акт №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-5) розслідування нещасного випадку, що стався 06.12.2023 близько 02 год. 00 хв. у НОМЕР_3 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (далі — Акт Нвс-5), у пункті 3 якого зазначено, що згідно Журналу бойових дій третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, на виконання бойового розпорядження коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2 швидкого реагування старший солдат ОСОБА_1 застосовувався у складі групи військовослужбовців, з завданням недопущення просування противника. З пояснення старшого солдата ОСОБА_1 стало відомо, що: з 05 на 06 грудня 2023 року він знаходився на бойовому чергуванні на позиції «БЕРЕЗА» («ВАЗА») в районі населеного пункту Петропавлівка Куп`янського району Харківської області згідно бойового розпорядження начальника третього відділу прикордонної служби підполковника ОСОБА_3 . Приблизно о 01 год. 00 хв. прибула зміна і, передавши позицію, група вирушила на точку евакуації. Під час руху військовослужбовці попали під обстріл, заховались в посадці перечекати. Оскільки був після поранення (24.09.2023) позивач не міг рухатись із швидкістю групи, але щоб не затримувати групу, вирішив виходити сам, догнавши групу в точці евакуації. Після виходу групи, приблизно через 3 хвилини, продовжив рух. Через деякий час знову почався обстріл і від близького прильоту впав у глибоку вирву, скотившись на дно військовослужбовця по інерції кинуло на протилежний схил, в цей момент відчув біль в нозі і хрускіт. Вибравшись з вирви після обстрілу, зайшов на сусідню позицію «ДУБ» («ВЕЖА»), де знаходились військовослужбовці Збройних сил України. Передав старшому групи по радіостанції, що отримав травму та буде виходити на евакуацію до медиків. Зафіксувавши гомілковостопний суглоб, продовжив рух на точку евакуації в супроводі військовослужбовця ЗСУ. Діставшись до точки евакуації о 04 год. 20 хв., був доставлений медиком ЗСУ до стабілізаційного пункту, який розташований у місті Куп`янськ, а ввечері приблизно о 16 год. 00 хв. в госпіталь «Сеньково — 3», де і знаходився на лікуванні до 20 грудня 2023 року. Встановлено, що причинами нещасного випадку є протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України. 
Комісією також зроблено наступні висновки: відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок, що стався із інспектором прикордонної служби 2 категорії - снайпером другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону старшим солдатом ОСОБА_1 , вважається таким, що стався військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби; до нещасного випадку призвели протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України; порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці не встановлено (а.с. 21-22). 
У Акті №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-1) про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (далі — Акт Нвс-1) наведено аналогічні обставини отримання травми позивачем. Також зазначено, що після госпіталя на ВЛК ОСОБА_1 не направляли. Нещасний випадок не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства. Причинами нещасного випадку встановлено протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Діагноз згідно з довідкою лікувально-профілактичного закладу «Форма 100» та виписки із медичної карти стаціонарного хворого Військово-медичного клінічного центру Північного регіону: «Пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого гомілкостопного суглобу» (а.с. 19-20). 
Згідно наказу в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1439-ОП від 21.05.2025 встановлено, що нещасний випадок, який стався із старшим солдатом ОСОБА_1 є наслідком особистої необережності. Також, відповідно до частини 4, статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок наказано вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби та облікувати за НОМЕР_2 мобільним прикордонним загоном (а.с. 69-70).
21.07.2025 представник позивача — адвокат Мандрик Владислав Володимирович, направив до Військової частини НОМЕР_1 заяву №Л/308215/03, у якій зазначив про необхідність нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному розмірі за періоди стаціонарного лікування з 06.12.2023 по 20.12.2023 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбачену постановою №168 з урахуванням фактично виплачених сум. Просив включити позивача до наказу про виплату такої додаткової винагороди та надати інформацію та документи з цього питання. До заяви додав копії Акта №61-2025 Нвс-1, Акта №61-2025 Нвс-5, виписки №4759К (а.с. 24-25).
У відповідь на вказаний запит відповідач листом №02.9/A-1520/1561 від 01.08.2025 повідомив представнику позивача про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки така інформація є інформацією з обмеженим доступом та стосується приватного життя особи, про яку запитується, і її захист від неналежного поширення забезпечується Конституцією України, законами України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», а тому може поширюватися лише за згодою особи, або в інших, передбачених законом, випадках (а.с. 25зв.-26). 
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у ненарахуванні додаткової грошової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168), установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац 1 пункту 1-2 Постанови №168).
Абзацом 3 пункту 1-2 Постанови №168 визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 143/40599, далі - Наказ №726) затверджено Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1 Наказу №726 визначено, що ці Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України (далі - Держприкордонслужба).
Підпунктом 1 пункту 2 Наказу №726 визначено, що додаткова винагорода: у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Пунктом 11 Наказу №726 визначено, що виплата винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, військовослужбовцям здійснюється на підставі наказів відповідно Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби (навчання), а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.
Підпунктом 1 пункту 13 Наказу №726 визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
З аналізу наведених вище норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що за наслідком проведеного службового розслідування по факту отримання 06.12.2023 травми інспектором прикордонної служби 2 категорії – снайпером другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старшим солдатом ОСОБА_1 складено Акт №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-5), в якому, серед іншого зазначено, що нещасний випадок, що стався із інспектором прикордонної служби 2 категорії - снайпером другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону старшим солдатом ОСОБА_1 , вважається таким, що стався військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.
Згідно наказу в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1439-ОП від 21.05.2025 встановлено, що нещасний випадок, який стався із старшим солдатом ОСОБА_1 є наслідком особистої необережності. Також, відповідно до частини 4, статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок наказано вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби та облікувати за НОМЕР_2 мобільним прикордонним загоном (а.с. 69-70).
Встановлені обставини вказують на отримання позивачем 06.12.2023 травми під час виконання ним обов`язків військової служби.
Натомість, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували те, що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), що пов`язане із захистом Батьківщини, що виключає можливість виплати йому за період стаціонарного лікування додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 06.12.2023 по 20.12.2023, відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 09 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник