ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	Львів	Справа № 460/17846/25 пров. № А/857/72/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої судді	Хобор Р. Б.,	
суддів:	Бруновської Н. В.,	
 	Шинкар Т. І.,	
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року, що ухвалила суддя Т.О. Комшелюк, у місті Рівному, у справі № 460/17846/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.06.2016 по 21.09.2017 та з 22.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 “Грошове забезпечення військовослужбовців” ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.06.2016 по 21.09.2017 та з 22.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.05.2020 із застосуванням щомісячної індексації-різниці відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 “Грошове забезпечення військовослужбовців” ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.05.2020 виходячи з фіксованої величини з фіксованої величини 4050,20 грн. щомісячно, в загальному розмірі 106 350,41 грн що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Позивач стверджує, що відповідачем не здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у належному розмірі у періодах з 01.01.2016 по 08.05.2020. Таку бездіяльність відповідача позивач уважає протиправною та просить позов задовольнити повністю.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 13.06.2016 по 21.09.2017 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а у період з 22.09.2017 по 08.05.2020 - у Військовій частині НОМЕР_3 , які відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.09.2020 № Д-321/7/дск розформовано, а правонаступником їх майна, прав та обов`язків визначено Військову частину НОМЕР_1 . Упродовж усього періоду служби відповідач належним чином не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), зокрема з урахуванням базового місяця січень 2008 року.
Позивач зазначає, що починаючи з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Оскільки посадові оклади військовослужбовців востаннє переглянув Кабінет Міністрів України постановою від 07.11.2007 № 1294, що набрала чинності 01.01.2008, а наступне підвищення тарифних ставок (окладів) відбулося тільки з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова № 704), то базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період до 28.02.2018 є січень 2008 року.
Щодо періоду після 01.03.2018 позивач стверджує, що підвищення посадового окладу у березні 2018 року не припинило його права на індексацію, оскільки відповідно до абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації визначається як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу та має щомісячний фіксований характер до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. Повноваження відповідача щодо нарахування та виплати індексації не є дискреційними, оскільки існує тільки один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, а виплата перерахованого грошового забезпечення повинна здійснюватися з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
20 листопада 2025 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, відповідно до якого позов задовольнив частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.09.2017 по 28.02.2018 включно зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.11.2018.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець, а не індивідуально для кожного працівника залежно від зростання його доплат та надбавок. 
Оскільки після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців до моменту набрання чинності Постановою № 704, тобто з 01.01.2008 по 28.02.2018, не відбувалося, суд першої інстанції дійшов висновку, що за період з 13.06.2016 по 28.02.2018 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача повинен бути січень 2008 року. 
Водночас суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували нарахування чи ненарахування та виплату чи невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 13.06.2016 по 21.09.2017, таких доказів не надали ні позивач, ні відповідач, не здобув їх і суд першої інстанції у порядку витребування, тому вимоги за цей період є передчасними та не підтвердженими належними і допустимими доказами. 
Щодо періоду з 22.09.2017 по 28.02.2018 суд першої інстанції, посилаючись на архівну довідку від 12.09.2025, констатував, що у вказаному періоді відповідач індексацію грошового забезпечення позивачу не нараховував і не виплачував, тому позивач має право на її нарахування і виплату з урахуванням базового місяця січень 2008 року, при цьому повноваження відповідача у цій частині не є дискреційними. 
Щодо періоду з 01.03.2018 по 30.11.2018 суд першої інстанції виходив з того, що, при здійсненні розрахунку розміру індексації грошового забезпечення позивача, відповідач безпідставно не врахував приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, за якими підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах, водночас конкретний (фіксований) розмір індексації суд першої інстанції не визначав, зазначивши, що такий розрахунок є компетенцією відповідача.
Щодо періоду з 01.12.2018 по 08.05.2020 суд першої інстанції на підставі архівної довідки від 12.09.2025 та довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 01.05.2019 по 08.05.2020 дійшов висновку, що у цьому періоді відповідач здійснював нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення зі встановленням базового місяця березень 2018 року, тому вимоги в цій частині є безпідставними. 
У задоволенні вимоги про здійснення виплат саме за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 “Грошове забезпечення військовослужбовців” суд першої інстанції відмовив, оскільки виконання судових рішень здійснюється за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки”.
Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення - про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Таку позицію обґрунтовує тим, що проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1282-ХІІ і п. 6 Порядку № 1078 здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення тільки в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого у кошторисах, головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України, а командир військової частини є розпорядником бюджетних коштів нижчого (третього) рівня, тому проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі.
Відповідач також зазначає, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” керівників центральних органів виконавчої влади зобов`язано вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі у грудні 2015 року перевищив суму індексації. 
Оскільки Міністерство оборони України не має повноважень збільшувати розміри посадових окладів військовослужбовців, які визначає Кабінет Міністрів України, керівництво Міністерства оборони України прийняло рішення про збільшення розміру грошового забезпечення у грудні 2015 року за рахунок підвищення розміру щомісячної премії, внаслідок чого грошове забезпечення військовослужбовців збільшилося приблизно у два рази та значно перевищило суму ймовірної індексації за той же період. 
На думку апелянта, грудень 2015 року є місяцем, у якому відбулося підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції у розумінні п. 5 Порядку № 1078, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації починається з січня 2016 року, що підтверджує і лист Міністерства соціальної політики України від 03.10.2022 № 3148/0/290-22/51, а нарахована сума ймовірної індексації протягом січня 2016 року - лютого 2018 року не перевищила розміру підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, відтак законних підстав для нарахування і виплати позивачу індексації за період з 22.09.2017 по 28.02.2018 немає.
Щодо періоду з 01.03.2018 по 30.11.2018 відповідач стверджує, що у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704 значення індексу споживчих цін за березень 2018 року приймається за 1 або 100 відсотків. Приріст індексу споживчих цін розраховується з наступного місяця. За офіційними даними Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з квітня по жовтень 2018 року перевищив поріг індексації 103 % тільки у жовтні 2018 року. Цей індекс опубліковано у листопаді 2018 року, тому право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення настало у грудні 2018 року за індексом 3,7 % у сумі 71,08 грн. Отже, за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 передбачених законодавством підстав для проведення індексації грошового забезпечення позивача немає. 
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржив також позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, у частині відмови у задоволенні вимог про перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 13.06.2016 по 21.09.2017, включно, із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року та у частині відмови у задоволенні вимог про перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (індексації-різниці) за період з 01.12.2018 по 08.05.2020 виходячи з фіксованої величини 4050,20 грн щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум, і прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в оскарженій частині у повному обсязі.
Таку позицію обґрунтовує тим, що позивач вжив усіх можливих та залежних від нього заходів для отримання відповідних доказів, оскільки представник позивача звертався з адвокатськими запитами до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_4 (правонаступника розформованої Військової частини НОМЕР_5 , що здійснювала фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_2 ) та до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, проте отримати розрахунки грошового забезпечення за період з 13.06.2016 по 21.09.2017 не вдалося з причин, що не залежали від волі позивача, а саме через відсутність документів та неможливість їх надання архівом. 
Позивач наголошує на тому, що обов`язок доказування правомірності бездіяльності покладається на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тому відсутність доказів у матеріалах справи не може ставитися у провину позивачу, тим більше що суд першої інстанції сам визначив право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за весь період з 13.06.2016 по 28.02.2018 з базовим місяцем січень 2008 року.
Щодо періоду з 01.12.2018 по 08.05.2020 апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково сприйняв поточну індексацію, яку відповідач нараховував з грудня 2018 року зі встановленням базового місяця березень 2018 року, як індексацію-різниці, передбачену абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, тому дійшов хибного висновку про відсутність порушення прав позивача у цьому періоді. 
Позивач наполягає, на тому, що оскільки розмір підвищення його доходу в березні 2018 року (412,95 грн) не перевищив суми можливої індексації, що склалася у цьому місяці (4463,15 грн), позивач має право на щомісячну індексацію-різницю у розмірі 4050,20 грн до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. При цьому нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, а доказом обґрунтованості вимог за період з 01.12.2018 по 08.05.2020 є відомості, зазначені у відповіді військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2025, що наявна у матеріалах справи. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 у період з 13.06.2016 по 21.09.2017 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а у період з 22.09.2017 по 08.05.2020 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 08.05.2020 № 94, позивач звільнений з військової служби. 
Відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.09.2020 № Д-321/7/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України”, Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_3 розформовано, а їх правонаступником всього майна, прав та обов`язків визначено Військову частину НОМЕР_1 . 
Отже належним відповідачем у даних правовідносинах є Військова частина НОМЕР_1 
Як стверджує позивач, з 13.06.2016 по 21.09.2017 та з 22.09.2017 по 08.05.2020 позивачу належним чином не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення у відповідності до положень Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, зокрема з урахуванням базового місяця при виплаті індексації грошового забезпечення – січня 2008 року. 
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Згідно з ст. 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000 № 2017-III, законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
З огляду на викладене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.
Частиною 2 ст. 5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з наступними змінами та доповненнями (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року місяця опублікування Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.
Тобто сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону № 1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Таким чином індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 825/874/17.
Щодо базового місяця індексації апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до положень п. 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до п. 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.
Станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Таким чином, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 до 01.03.2018 для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними Постановою № 1013) є січень 2008 року.
Отже, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 13.06.2016 по 01.03.2018.
Повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101 відсоток - по 01.01.2016 та в розмірі 103 відсотки - з 01.01.2016. Отже, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 в справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а та від 12.10.2023 у справі № 560/5132/21.
Як встановив апеляційний суд з матеріалів справи, індексація грошового забезпечення позивачу за період з 13.06.2016 по 01.03.2018 не нараховувалась і не виплачувалась у належному розмірі, що підтверджується інформацією про нараховане і виплачене грошове забезпечення.
З відповіді військової частини НОМЕР_4 від 02.09.2025 № 3958 та відповіді Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179_2ВихЗВГ/1625, апеляційний суд встановив, що розрахунків грошового забезпечення позивача за період з 13.06.2016 по 21.09.2017 правонаступник фінансового органу та архів не надали через їх відсутність. 
За таких умов, на переконання апеляційного суду, саме відповідач як правонаступник усього майна, прав та обов`язків розформованої Військової частини НОМЕР_2 має обов`язок довести, що індексацію позивачу у цьому періоді нарахували та виплатили у належному розмірі, проте такого обов`язку відповідач не виконав. Покладення на позивача негативних наслідків незбереження суб`єктами владних повноважень фінансових документів суперечить ч. 2 ст. 77 КАС України, оскільки звільняє відповідача від доказування правомірності власної бездіяльності та позбавляє позивача судового захисту з причин, які від позивача не залежать. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в період з 13.06.2016 по 21.09.2017 індексацію грошового забезпечення, з базовим місяцем січень 2008 року, позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
Тому вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 13.06.2016 по 28.02.2018 з базовим місяцем січень 2008 року необхідно задовольнити.
При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.
Пунктом четвертим цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до абзацу першого п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого п. 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.
Згідно із абзацом другим п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Якщо розмір підвищення грошового доходу військовослужбовця перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 Порядку № 1078.
Тобто, з березня 2018 року виплачується сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищевикладених положень Порядку № 1078. У разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, сума індексації виплачується в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.
Вказані правові висновки неодноразово викладені Верховним Судом, зокрема в постановах від 22.12.2022 у справі № 380/14479/21, від 02.11.2022 у справі № 120/12718/21-а.
За офіційними даними Державної служби статистики України поріг індексації, передбачений п. 1-1 Порядку № 1078 та розрахований наростаючим підсумком, з березня 2018 року по грудень 2018 року включно (в березні 2018 року - 101,1 %, в квітні 2018 року - 100,8 %, в травні 2018 року - 100,0 %, в червні 2018 року - 100,0 %, в липні 2018 року - 99,3 %, в серпні 2018 року - 100,0 %, в вересні 2018 року - 101,9 %, в жовтні 2018 року - 101,7 %, в листопаді 2018 року 101,4 % та в грудні 2018 року - 100,8 %) перевищив поріг індексації 103 % тільки у жовтні 2018 року, цей індекс опубліковано у листопаді 2018 року, тому право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення настало у грудні 2018 року.
Відтак, відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року зважаючи на відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за цей період, оскільки врахував норми абзаців першого, другого п. 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. 
Отже, за встановлених обставин справи, п. 1-1, 5 Порядку № 1078 допускають можливість ненарахування індексації грошового забезпечення позивача з 1 березня 2018 року до 30 листопада 2018 року.
Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 9 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а.
Крім того, апеляційний суд встановив, що у подальшому з грудня 2018 року по 08 травня 2020 позивачу виплачувалась поточна індексація грошового забезпечення у місяці, коли індекс споживчих цін перевищував 103 %, що підтверджено матеріалами справи, причому обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації був розрахований неправильно, позивач не навів, а відтак вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 08.05.20 є безпідставними, а тому в задоволенні цих вимог необхідно відмовити.
Що стосується позовних вимог про виплату індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 05.08.2025, то апеляційний суд зазначає наступне.
Верховний Суд неодноразово, зокрема й в постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, зазначав, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 суд повинен встановити:
1. розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
2. суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
3. чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Вказані висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21, а тому враховуються при вирішенні цієї справи.
Відповідно до картки особового рахунку позивача ОСОБА_1 за 2018 рік, грошове забезпечення у лютому 2018 року становило 8310,24 грн, а в березні 2018 року – 8723,19 грн.
Таким чином, місячний грошовий дохід позивача, у зв`язку з підвищенням з 01 березня 2018 року посадових окладів, збільшився на 412,95 грн.
Згідно зі ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становив 1762,00 грн, та був актуальним для березня 2018 року.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1078, сума можливої індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як добуток прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків: 1762,00 грн х 253,3 % х 100 = 4463,15 грн.
Величина приросту індексу споживчих цін (253,3 %) визначена накопиченим наростаючим підсумком із лютого 2008 року (місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) – січнем 2008 року) по березень 2018 року включно.
Оскільки розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року (412,95 грн) не перевищує суму можливої індексації грошового забезпечення, що склалась у цьому місяці (4463,15 грн), то індексація-різниця, відповідно до п. 5 Порядку № 1078, становить 4050,20 грн.
Сума індексації-різниці у розмірі 4050,20 грн має виплачуватись позивачу щомісяця, за період із 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року.
У місяцях, в яких величина індексу споживчих цін, обчисленого наростаючим підсумком із квітня 2018 року, перевищує поріг індексації, до суми індексації-різниці додається поточна складова індексації грошового забезпечення, розрахована відповідно до п. 4 Порядку № 1078, із застосуванням березня 2018 року, як місяця підвищення доходу.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, порушене право ОСОБА_1 щодо індексації грошового забезпечення за період із 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року необхідно відновити, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року, у вигляді індексації-різниці у розмірі 4 050,20 грн щомісяця, з додаванням у місяцях перевищення порогу індексації поточної складової, розрахованої із застосуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу, з урахуванням фактично виплачених сум.
Щодо позовної вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку № 44, суд зазначає таке.
Порядком № 44 передбачена щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п. 4 Порядку № 44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, апеляційний суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22 та від 30.04.2024 у справі № 360/700/23.
Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність позовних вимог щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення.
Таким чином апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, а саме:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 у фіксованій величині - 4050,20 грн на місяць.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року, відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, виходячи з щомісячної фіксованої величини 4050,20 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходів, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
При цьому, в частині позовних вимог про здійснення виплат саме за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 “Грошове забезпечення військовослужбовців”, апеляційний суд рішення суду першої інстанції не переглядає, оскільки апеляційні скарги позивача та відповідача доводів протиправності рішення суду першої інстанції в цій частині не містять.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою для часткового задоволення апеляційних скарг ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі № 460/17846/25 скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 у фіксованій величині 4050,20 грн на місяць.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, за період з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року, відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, виходячи з щомісячної фіксованої величини 4050,20 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходів, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Т. І. Шинкар