Справа № 212/8397/26 
2/212/5912/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді - Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., за участю представника відповідача Заклецького В.В., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві,,
В С Т А Н О В И В:
01 червня 2026 року, через систему «Електронний суд», позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах я кого діє представник- адвокат Яводчак О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі – Відповідач, ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 518 820 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 11.12.2012 по 24.07.2024 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, та працював підземним електрослюсарем ПрАТ «Суха Балка». Вказав, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 29 квітня 2026 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності, безстроково. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Зазначив, що позивач постійно відчуває стійкий біль у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в ноги, утруднену ходьбу, оніміння та слабкість у кінцівках, біль і обмеження рухів у ліктьових, плечових та колінних суглобах, хрускіт у них, загальну слабкість, помірну задишку при фізичному навантаженні, кашель переважно вранці, важкість у грудях, підвищену втому. Зазначив, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання вимушений постійно проходити лікування, і тривалий процес лікування позбавляє позивача вести повноцінний спосіб життя. Позивач, внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, виражені у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Також у зв`язку з отримання професійного захворювання позивач втратив здатність забезпечити себе та членів своєї сім`ї на достатньому рівні. 
Ухвалою судді від 05 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 25 червня 2026 року.
10 червня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що при укладенні з відповідачем трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права та пільги позивача, і компенсації за роботу в таких умовах. При цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Вказав, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували негативний вплив на здоров`я позивача роботи саме на підприємстві відповідача. Також вказав, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди, а надані докази свідчать лише про наявність у нього професійного захворювання. Також вказав, що позивач частково втратив працездатність, а тому має здібність до самообслуговування, та не потребує стороннього догляду чи допомоги. Зазначив, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не є аргументованою, є необґрунтованою та завищеною, не відповідає принципам розумності та справедливості. 
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у письмовому відзиві на позов.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11 грудня 2012 року по 24 липня 2024 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював з повним робочим днем в підземних умовах, та був звільнений з підприємства відповідача 24 липня 2024 за власним бажанням, по виходу на пенсію за віком, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 8-10).
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 20 лютого 2026 року, складеного в ПрАТ «Суха Балка», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання – радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на тлі остеохондрозу, спондилоартрозу, спондильозу, протрузій дисків С5-С6, С6-С7, С7-Т1, стійким та вираженим больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових RІ (ПФ першого ступнея) і колінних RІІ ст. (ПФ другого ступеня); сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень, група В, GOLD ІІ, легенева недостатність першого ступеня (а.с. 15-17).
Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті імені «Ювілейна» підземним електрослюсарем з 11.12.2012 по 24.07.2024 ОСОБА_1 виконував весь комплекс роботи з ревізії та ремонту електричного обладнання та механізмів. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони
Відповідно до п.18 зазначеного Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії.
Згідно пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти встановити неможливо.
Внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 29 квітня 2026 року пройшов оцінювання експертної команди, де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням – 60%, встановленим з 20.02.2026, а також встановлено третю групу інвалідності з 14.04.2026, безстроково. Вказані обставини підтверджується копією Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/26/686/В від 29.04.2026 (а.с.19-21).
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60% первинно та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому, суд враховує період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж 11 років 07 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 380 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 3 800 гривень. 
Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 380 000 (триста вісімдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 3 800 гривень. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК Українидатою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок IBAN: НОМЕР_2  в АТ КБ «ПриватБанк», зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», ЄДРПОУ 00191329, юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 5.
Повне рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя:            О.  В.  Колочко