19.06.2026      Справа № 469/81/26
2/469/517/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" через підсистему "Електронний суд" 28 січня 2026 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 36080,00 грн. за кредитним договором № 2578615 від 27 червня 2023 року, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов"язань за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким на підставі договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року перейшло до позивача. Просив також стягнути з відповідача судовий збір і судові витрати на професійну правничу допомогу та розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позивач зазначав, що 27 червня 2023 року ТОВ "Авентус Україна" та відповідач уклали договір про споживчий кредит № 2578615 , за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 11000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших обов`язків, передбачених договором. Через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом на дату подання позову заборгованість становить 36080,00 грн., у тому числі 11000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25080,00 грн. - заборгованість за процентами. 
26 лютого 2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 2578615 від 27 червня 2023 року. 

09 лютого 2026 року суд відкрив провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження 16 лютого 2026 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документу до кабінету позивача та його представника.
Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову повністю. Визнаючи факт укладення кредитного договору у 2020 році на суму 11000,00 грн., відповідач вважала заявлену сумою стягнення 36080,00 грн. значно завищеною та такою, що складається переважно зі штрафних санкцій і процентів. Просила застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитом здійснений у 2022 році, після цього платежі не здійснювались, позов подано у 2026 році, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
За такого суд на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу у порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
З матеріалів справи суд встановив, що 27 червня 2020 року ТОВ "Авентус Україна" та відповідач за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" уклали електронний договір № 2578615 про надання споживчого кредиту (далі договір) (а.с.12-14). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит є Графік платежів (а.с.15 на зв.).
Згідно з умовами договору (п.п. 1.3, 1.4), сума кредиту (загальний розмір) складає 11000,00 грн., строк кредиту 30 днів.
Тип процентної ставки - фіксована (п.1.5 договору).
Відповідно до п.1.5.1 договору знижена процентна ставка 0,57% в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 договору (без пролонгації), якщо у цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п.1.5.1 договору (п.1.5.2 договору).
Згідно з п.1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 695,40% річних, за зниженою ставкою 208,626% річних.
Згідно з п.1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 17270,00 грн., за зниженою ставкою - 12881,00 грн..
Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем (п.4.3 договору).
У пункті 2.1 зазначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Згідно з довідкою ТОВ "Авентус Україна" про ідентифікацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з якою укладено договір про надання споживчого кредиту № 2578615 від 27 червня 2020 року, ТОВ "Авентус Україна" надало одноразовий ідентифікатор А756431, який надіслано позичальнику 27 червня 2020 року о 17.55.28 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 (а.с.17 на зв.).
Кредитний договір укладений у електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». та його укладення і отримання кредитних коштів відповідач не оспорює.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів.
Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 11000,00 грн. на платіжну карту маска картки НОМЕР_4 підтверджується довідкою ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" про перерахування коштів (а.с.18) та довідкою АТ "ПриватБанк", згідно з якою на ім`я ОСОБА_3 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), на цей рахунок 27 червня 2020 року проведено нарахування коштів на суму 11000,00 грн. (а.с.49), що свідчить про виконання ТОВ "Авентус Україна" зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором.
Зміна прізвища відповідача з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 відповідачем не заперечується та вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, ідентифікаційних даних особи, зазначених як у кредитному договорі, так і у документах щодо обліку реєстрації місця проживання особи.
Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості), за період з 27 червня 2020 року по 25 лютого 2021 року відповідач має заборгованість у сумі 36080,00 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту становить 11000,00 грн., проценти за користування кредитом - 25080,00 грн. (а.с.19-24).
12 січня 2026 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" направило на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості у сумі 36080,00 грн. (а.с.30).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Із положень ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
За змістом ч.11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено.
В силу ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За положеннями ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звернулась до ТОВ "Авентус Україна" з метою отримання кредитних коштів; за результатами її звернення 27 червня 2020 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 2578615, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ "Авентус Україна" виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.
Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним (п.9.2. договору).
На підставі укладеного кредитного договору відповідачу ОСОБА_2 надано кошти в розмірі 11000,00 грн., що підтверджується наданими позивачем доказами,
26 лютого 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, за умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, на умовах, визначених цим договором (а.с.24 на зв.-28). 
Згідно з п. 1.2 вказаного договору, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2578615 від 27.06.2020 року в сумі 36080,00 грн. (а.с.28 на зв.).

Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами суд враховує правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Умовами договору (п..4.1) погоджено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п.1.4 договору, якщо між сторонами була досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п.4.2-4.5 договору.
Зокрема, відповідно до п.4.3 кредитного договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
Відомості про здійснення такого платежу відповідачем на користь ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" у матеріалах справи відсутні, а тому відсутні і підстави вважати, що строк користування кредитом був продовжений сторонами.
Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, відсутність належних та допустимих доказів щодо подальшої пролонгації строку дії кредитного договору, а також те, що сторони у договорі погодили орієнтовну загальну вартість кредиту з урахуванням відсотків, які підлягають сплаті за стандартною ставкою (що застосовується у разі невиконання споживачем вимог щодо повернення кредиту у строк та порядку, що передбачені кредитним договором) у розмірі 17270,00 грн., позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах суми, нарахованої протягом строку дії кредитного договору, яка складає 6270,00 грн. (погоджений розмір відсотків в межах строку кредитування).
Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 17270,00 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 11000,00 грн. та 6270,00 грн. - заборгованість за процентами.

Статтею 253 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України продовжено строк, визначений статтею 257 строк зазначеного кодексу, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Згідно з Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин було уведено з 12 березня 2020 року та його дія закінчилась 30 червня 2023 року.
Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
04 вересня 2025 року набрав чинності Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено. 
Кредитний договір укладено 27 червня 2020 року та останнім днем повернення кредиту є 27 липня 2020 року, тобто під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19); воєнний стан в Україні введено з 24 лютого 2022 року і саме із вказаного часу зупинено строк позовної давності до 04 вересня 2025 року, коли він поновив свій перебіг.
Позивач звернувся до суду 28 січня 2026 року, тобто у межах строку позовної давності.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025, акт №673 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12 січня 2026 року, відповідно до якого сторонами узгоджено, що позивач сплачує 8000,00 грн. за перелік наданих послуг та детальний опис наданих послуг до акта № 673 від 12 січня 2026 року.
Розмір та обгрунтованість витрат на професійну правничу допомогу відповідач нге оспорює.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. при ціні позову 36080,00 грн., судом задоволено вимоги на суму 17270,00 грн., тобто підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 17270,00 грн.* 2662,40 грн. : 36080,00 грн.= 1274,38 грн.; розмір витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до заявлених вимог складає 17270,00 грн.*8000 грн.: 36080,00 грн.=3829,27 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :  

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN НОМЕР_7 , банк отримувача АТ "Креді Агріколь Банк", заборгованість за кредитним договором № 2578615 від 27 червня 2020 року в сумі 17270,00 грн., судовий збір в сумі 1274,38 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3829,27 грн., усього стягнути 22373 (двадцять дві тисячі триста сімдесят три) гривні 65 копійок.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя