Номер провадження: 22-ц/813/1560/26 
Справа № 523/14966/22
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року
у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Житлово-будівельний кооператив «Приморський-20» про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири,

встановив:
У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 43 487 грн та вартість ремонтно-будівельних робіт у розмірі 46 852 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22.10.2024 року у справі №523/14966/22 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість ремонтно-будівельних робіт які виникли внаслідок залиття з боку квартири АДРЕСА_1 у розмірі 46852 гривень; матеріальну шкоду у розмірі 43487 гривень та судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Постановою Одеського апеляційного суду від 15.05.2025 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 в частині розміру відшкодування змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість матеріальної шкоди у розмірі 43480 гривень.
Додатковим рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 13591,44 грн та витрати понесені на правничу допомогу по справі у розмірі 10 000 грн.
У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розподіл понесених судових витрат.
Скаржник зауважує про безпідставність відшкодування за його рахунок позивачу повної вартості судової експертизи, з огляду на часткове задоволення позовних вимог.
Також поза увагою суду першої інстанції залишилась неспіврозмірність заявлених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу, а також їх недоведеність.
Учасники справи будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зважаючи на те, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22.10.2024 року, яке змінене постановою Одеського апеляційного суду від 15.05.2025 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідача судових витрат понесених позивачем.
Водночас, апеляційний суд, не погоджується із розміром витрат понесених позивачем, що підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Як убачається з матеріалів справи, 24.07.2025 року позивач ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Котовська Т.О., звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень та на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 13 591,44 грн.
Так, частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Проте, з матеріалів справи убачається, що протягом розгляду судом першої інстанції цієї справи позивачем, у порушення вимог ст.ст.76-81 ЦПК України, не було надано суду належних доказів на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.
Отже розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі №910/4201/19).
Відтак, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат по справі, позивач ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Котовська Т.О., зазначив, що докази понесення ним судових витрат надані у додатках до позовної заяви. 
Водночас, звертаючись до суду із позовом у цій справі ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Котовська Т.О., надано лише докази повноважень останньої на представництво його інтересів у Пересипському районному суду м. Одеси, а саме Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 16.11.2022 року (а.с.88).
Жодних інших доказів, у порушення вимог ст. ст. 12,77-81 ЦПК України розміру витрат, які ОСОБА_4 сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, позивачем не надано.
Крім того, попри отримання копії апеляційної скарги ОСОБА_3 , у якій відповідачем зазначалось, зокрема, про незгоду з висновками суду щодо наявності підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, через недоведеність їх розміру, протягом апеляційного перегляду справи, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Котовська Т.О., на спростування вказаних доводів відповідача, не надав суду жодних доказів.
Так, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Котовська Т.О. зауважує про надання нею до суду першої інстанції орієнтовного розрахунку суми судових втрат (10000 грн), копію квитанції про оплату на даних послуг та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Дійсно, у постанові від 14 грудня 2021 року по справі № 922/676/21 Верховним Судом окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.
Водночас, сам по собі орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести у зв`язку із судовим розглядом справи, за відсутності доказів розміру таких, не є достатнім для їх відшкодування.
У постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Тож, зважаючи на відсутність у матеріалах справи на час ухвалення судом оскаржуваного додаткового рішення, належних та достатніх, у розумінні ст.ст. 77,80 ЦПК України, доказів щодо погодження ОСОБА_2 та адвокатом Котовською Т.О. вартості послуг з надання професійної правничої допомоги у цій справі, саме у розмірі 10 000 грн, позбавило відповідача можливості належним чином підготуватися до спростування таких витрат, які він вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність, а суд можливості пересвідчитись в обґрунтованості заявленого позивачем їх розміру на час вирішення судом справи, тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 10 000 грн у відшкодування понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу, і доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції у вказаній вище частині та відмову в задоволенні таких вимог позивача, з наведених вище підстав.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з проведенням будівельно-технічної експертизи у справі, у розмірі 13 591,44 грн, апеляційний суд, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації позивачу усієї суми за рахунок відповідача, звертає увагу на положення п.3 ч.3 ст.141 ЦПК України, відповідно до якого у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22.10.2024 року, з яке змінене постановою Одеського апеляційного суду від 15.05.2025 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь вартість матеріальної шкоди у розмірі 43 480 грн, тобто вказані позовні вимоги ОСОБА_2 остаточно задоволено на 48,13%, витрати на проведення будівельно-технічної експертизи підлягають компенсації частково, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 6 541,53 (13591,44*48,13%).
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 п.п.1,3,4 ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Підсумовуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року слід змінити, зменшивши стягнуті судові витрати на проведення будівельно-технічної експертизи з 13 591,44 грн до 6 541,53 грн, в частині задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у відшкодуванні таких витрат за рахунок ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року, змінити зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судові витрати за проведення будівельно-технічної експертизи з 13 591,44 грн до 6 541,53 грн.
В частині задоволення заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу додаткове рішення суду скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у відшкодуванні таких витрат за рахунок ОСОБА_1 .
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий          Ю.П. Лозко

Судді          О.Ю. Карташов

М.В. Назарова