ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року	справа № 380/25081/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівської міської ради, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування ухвал Львівської міської ради,-
у с т а н о в и в :
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівської міської ради, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління ДПС у Львівській області, в якій позивачі просять суд:
- визнати протиправною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 06.07.2023 №3517 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту с. Малехів Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області»;
- визнати протиправною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 17.10.2024 №5527 «Про нарахування та сплату орендної плати за землю та земельного податку у населених пунктах м. Винники, м. Дубляни, селище Рудне, селище Брюховичі, с. Малехів, с.Малі Підліски, АДРЕСА_1 , с. Гряда, с. Зашків, с.Завадів та с. Зарудці до бюджету Львівської міської територіальної громади у 2025 році».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані ухвали за своєю правовою природою є регуляторними актами, однак прийняті з тотальним порушенням процедури, визначеної Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (відсутній аналіз регуляторного впливу, проєкти не були належно оприлюднені для обговорення, не проведено громадські слухання).
Крім того, Позивачі вказують на суттєві матеріально-правові та методичні помилки у затвердженій технічній документації. Зокрема, для розрахунку нормативної грошової оцінки (далі — НГО) земель у селі Малехів було штучно застосовано базовий норматив капіталізованого рентного доходу міста Львова у розмірі 576 грн/кв.м (передбачений для міст із населенням від 500 тис. до 1 млн осіб), замість належного для с. Малехів нормативу 87 грн/кв.м (для населених пунктів із населенням до 5 тис. осіб). Додатково розробником було накладено коефіцієнт впливу великих міст у розмірі 1,2, що призвело до подвійного фінансового навантаження та ситуації, за якої вартість землі в селі перевищила вартість землі в самому місті Львові. Це порушило конституційні принципи справедливості, пропорційності та правової визначеності, призвівши до надмірного й дискримінаційного збільшення земельного податку для Позивачів на підставі отриманих податкових повідомлень-рішень від ГУ ДПС у Львівській області. Також Позивачі посилаються на преюдиційну постанову Верховного Суду від 31.10.2022 у справі № 640/14698/20, якою приєднання с. Малехів до Львівської МТГ без врахування волі громади визнано протиправним. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 13.01.2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою від 13.01.2026 об`єднано справу № 380/25106/25 за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, про визнання протиправними та скасування ухвал Львівської міської ради в одне провадження зі справою №380/25081/25 за ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, про визнання протиправними та скасування ухвал Львівської міської ради.
Ухвалою від 15.01.2026 об`єднано справу №380/25303/25 за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування ухвал в одне провадження зі справою №380/25081/25 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, про визнання протиправними та скасування ухвал Львівської міської ради. Об`єднаній адміністративній справі присвоїти №380/25081/25.
Відповідно до Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №19/р від 26.02.2026 “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ” та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автоматизований розподіл судових справ.
Після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Грень Н.М.
Ухвалою від 02.03.2026 прийнято справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 24.03.2026 закрито підготовче провадження у справі.
У судовому засіданні яке відбулось 05.05.2026 сторони проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечували. Суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№7162 від 29.01.2026) у якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану на акти органів місцевого самоврядування не поширюються вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики…» та ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині обов`язкового оприлюднення проєктів актів за 20 робочих днів та підготовки аналізу регуляторного впливу. ЛМР наголошує, що проєкти спірних ухвал усе ж були завчасно розміщені на інформаційному порталі депутатів (16.06.2023 та 01.10.2024 відповідно), чим дотримано загальний принцип гласності.
Щодо застосування показників та коефіцієнтів, Відповідач стверджує, що розробник ПП «Земстройпроект» діяв у суворій відповідності до діючої Методики НГО земельних ділянок, затвердженої постановою КМУ від 03.11.2021 № 1147. Оскільки с. Малехів юридично входить до складу Львівської МТГ, розрахунок базових показників здійснюється саме за чисельністю адміністративного центру громади — м. Львова. Також ЛМР заявила про відсутність порушеного права у позивача ОСОБА_3 , оскаржуючи його матеріально-правову заінтересованість, оскільки останній на підставі договору дарування від 19.04.2024 відчужив свою частку в земельній ділянці на користь дружини ще до моменту введення НГО в дію (01.01.2025). Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Від Львівської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№7839 від 02.02.2026).
Від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№8740 від 04.02.2026) у якій критично оцінює доводи відповідача. Просить суд задовольнити позовні вимоги.
Від Львівської міської ради на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх.№16067 від 27.02.2026).
Від ОСОБА_4 на адресу суду надійшли пояснення у справі (вх.№17862 від 05.03.2026).
Від Головного управління ДПС у Львівській області на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№22979 від 20.03.2026).
Від Львівської міської ради на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№35879 від 29.04.2026).
Від ОСОБА_2 на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№37418 від 05.05.2026).
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив таке.
ОСОБА_1 є власником 1/2 земельної ділянки: кадастровий номер 4622785700:01:005:0090, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, цільове призначення 03.10 – «для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)», загальна площа 0,200 га. Право власності на земельну ділянку зареєстровано відповідно до вимог статті 125 Земельного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
ОСОБА_2 є власником 1/2 земельної ділянки: кадастровий номер 4622785700:01:005:0090, місце розташування: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, цільове призначення 03.10 – «для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)», загальна площа 0,200 га. Право власності на земельну ділянку зареєстровано відповідно до вимог статті 125 Земельного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером: 4622785700:01:005:0089, яка розташована у с. Малехів Львівського (колишній Жовківський) району Львівської області. Вказана земельні ділянка була набута у спільну сумісну власність під час перебування у шлюбі зі ОСОБА_5 . В подальшому частка Позивача на цю земельну ділянку була подарована ОСОБА_5 , що підтверджується Договором дарування частки в праві спільної сумісної власності подружжя (копія додається). Право власності на земельну ділянку зареєстровано відповідно до вимог статті 125 Земельного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Головним управлінням ДПС у Львівській області надіслано ОСОБА_2 податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 6648224-2411-1305 UA46060250000025047, яким визначено податкове зобов`язання у розмірі 215 050,68 грн зі сплати земельного податку з фізичних осіб. В подальшому надіслано податкове повідомлення-рішення від 12.09.2025 № 1869929-2411-1305- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік у розмірі 107525,34 грн.
Головним управлінням ДПС у Львівській області надіслано ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 6583355-2411-1305 UA46060250000025047, яким визначено податкове зобов`язання у розмірі 215 050,68 грн зі сплати земельного податку з фізичних осіб. В подальшому надіслано податкове повідомлення-рішення від 12.09.2025 № 1869889-2411-1305-UA46060250000025047 про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік у розмірі 107525,34 грн.
Головним управлінням ДПС у Львівській області надіслано ОСОБА_3 податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 6631500-2411-1307 UA46060250000025047 про нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік у розмірі 107525,34 грн.
Базою оподаткування для розрахунку податку слугувала нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка розрахована на підставі технічної документації, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3517 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів Львівської міської територіальної громади" (далі - Ухвала № 3517).
А ухвалою Львівської міської ради «Про нарахування та сплату орендної плати за землю та земельного податку у населених пунктах м. Винники, м. Дубляни, селище Рудне, селище Брюховичі, с. Малехів, с. Малі Підліски, с. Ситихів, с. Підрясне, с. Рясне-Руське, с. Лисиничі, с. Підбірці, с. Великі Грибовичі, с. Збиранка, с. Малі Грибовичі, с. Воля-Гомулецька, с. Гряда, с. Зашків, с. Завадів та с. Зарудці до бюджету Львівської міської територіальної громади у 2025 році» № 5527 від 17.10.2024 (далі Ухвала № 5527) затверджено, що платники орендної плати за землю та земельного податку у населеному пункті – с. Малехів здійснюють сплату орендної плати та земельного податку у 2025 році на підставі чинної нормативної грошової оцінки земель населених пунктів Львівської міської територіальної громади, затвердженої ухвалою міської ради від 06.07.2023 № 3517.
Позивачі вважають вказані ухвали Львівської міської ради протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушують баланс інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави, що призвело до надмірного розміру плати за земельні ділянки, які перебувають у власності громадян, відтак звернулись із цими позовами до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно правових угод щодо земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.
Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України «Про оцінку земель».
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».
Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Абзацом 1 частини 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
За приписами частини 12 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 №1160 (далі Закон № 1160-IV, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) закон визначає правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено способи оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності, зокрема повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проєкту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проєкту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проєкту регуляторного акта в мережі Інтернет.
Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
При цьому, положеннями п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Методикою нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 (далі Методика 1147).
Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що регуляторним актом може визнаватись як нормативно правовий акт, так й інший офіційний письмовий документ, який відповідає сукупності певних ознак, зокрема таких як: 1) прийняття уповноваженим на це регуляторним органом; 2) встановлення, зміна чи скасування норм права; 3) застосування неодноразово та щодо невизначеного кола осіб.
Відповідно до ст. 4 вказаного Закону принципами державної регуляторної політики, зокрема є прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.
Разом з тим, ст. 5 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає: встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та до здійснення відстежень результативності регуляторних актів; підготовку аналізу регуляторного впливу; планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів; оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю; відстеження результативності регуляторних актів; перегляд регуляторних актів; систематизацію регуляторних актів; недопущення прийняття регуляторних актів, які є непослідовними або не узгоджуються чи дублюють діючі регуляторні акти; викладення положень регуляторного акта у спосіб, який є доступним та однозначним для розуміння особами, які повинні впроваджувати або виконувати вимоги цього регуляторного акта; оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.
Таким чином, до нормативно-правових актів належать винесені уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.
Верховний Суд у постанові від 16.10.2018 у справі №522/7868/13 дійшов висновку, що рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки мають ознаки нормативно-правового акту, оскільки прийняті уповноваженим органом суб`єкта владних повноважень, змінюють норми права, скасовують інший правовий акт, поширюються на невизначене коло осіб та спрямовані на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб`єктами господарювання.
Відтак, оскаржувані ухвали Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3517 та від 17.10.2024 № 5527 мають ознаки нормативно-правового регуляторного акта, оскільки ухвалені уповноваженим органом, розраховані на неодноразове застосування, поширюються на невизначене коло осіб (зокрема позивача, як власника однієї із земельних ділянок оціночного района) та спрямовані на врегулювання земельних правовідносин між Львівською міською радою, як регуляторним органом, та іншими учасниками земельних відносин.
Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.
Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.
Отже, суд наголошує, що оскаржувані позивачем рішення органу місцевого самоврядування підпадають під ознаки документів, які підлягають обов`язковому громадському обговоренню, тому на них поширюється дія статті 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» в частині обов`язковості опублікування проєкту спірного рішення та здійснення аналізу регуляторного впливу.
Затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель села Малехів лежить в основі нарахування земельного податку. Таким чином, ухвалення оскаржуваної Ухвали Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3517 має безпосередній вплив на нарахування позивачам земельного податку у завищеному розмірі.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» встановлено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.
Крім цього судом встановлено, що відсутні докази наявності аналізу регуляторного впливу проєкту ухвали від 06.07.2023 № 3517 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту с. Малехів Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області», а також проєкту ухвали від 17.10.2024 № 5527 «Про нарахування та сплату орендної плати за землю та земельного податку у населених пунктах м. Винники, м. Дубляни, селище Рудне, селище Брюховичі, с. Малехів, с. Малі Підліски, с. Ситихів, с. Підрясне, с. Рясне Руське, с. Лисиничі, с. Підбірці, с. Великі Грибовичі, с. Збиранка, с. Малі Грибовичі, с. Воля-Гомулецька, с. Гряда, с. Зашків, с. Завадів та с. Зарудці до бюджету Львівської міської територіальної громади у 2025 році» в частині села Малехів.
Наведене свідчить про те, що суб`єктом владних повноважень не дотримано вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо процедури ухвалення регуляторних актів.
Оцінюючи законність оскаржуваних актів, суд зазначає, що відповідно до частини 10 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на акти рад у період воєнного стану не поширюються процедурні вимоги регуляторної політики, тому відсутність аналізу регуляторного впливу не тягне за собою автоматичну протиправність ухвал. 
Оскільки Малехівська сільська рада ліквідована, Львівська міська рада як правонаступник володіла формальними повноваженнями щодо розгляду питань устрою території. 
Проте процедурні спрощення воєнного часу не означають матеріально-правову вседозволеність: акти ради в будь-якому разі мають відповідати критеріям обґрунтованості, пропорційності та правової визначеності, закріпленим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Негативний вплив оскаржуваних ухвал посилюється протиправним приєднанням с. Малехів до Львівської територіальної громади без волі її мешканців, що визнано судом у справі № 640/14698/20 (постанова Верховного Суду від 31.10.2022). 
Суд визнав розпорядження протиправними та скасував їх, оскільки приєднання відбулося без згоди громади: не було ініціювання процесу, громадського обговорення, згоди на об`єднання, включення представників до робочої групи. 
Це порушило принципи добровільності об`єднання (ст. 11 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», гласності та врахування громадської думки (ст. 140 Конституції України). 
Це приєднання мало негативний вплив на громаду с. Малехів: втрата незалежного самоврядування, застосування міських норм (включаючи Нрд при розрахунку нормативної грошової оцінки землі) до сільської місцевості, штучно завищивши податки для власників земель, зокрема Позивача, без врахування локальної економічної реальності. 
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15.10.2025 у справі № 1.380.2019.000737, де скасовано ухвалу Львівської міської ради від 30.06.2016 № 631 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Львова» через порушення процедури (відсутність аналізу регуляторного впливу, оприлюднення, врахування громадської думки), невідповідність економічній реальності та відсутність балансу інтересів (надмірне оподаткування для суб`єктів без легітимної мети). 
У цій постанові Верховний Суд наголосив, що Нормативна грошова оцінка землі повинна відображати реальний рентний дохід, а не штучно завищуватися через адміністративні рішення, що суперечить ст. 201 Земельного кодексу України та принципам пропорційності. Порушення процедури робить акт протиправним, оскільки позбавляє громадян права на участь (ст. 38 Конституції України). Оскаржувані ухвали Львівської міської ради ігнорують протиправність приєднання (постанова Верховного Суду від 31.10.2022 у справі № 640/14698/20), застосовуючи міські параметри Нормативної грошової оцінки землі до села Малехова, що продовжує порушення прав громади.
Наріжним аргументом Позивачів є тотальне ігнорування Відповідачем преюдиційної постанови Верховного Суду від 31.10.2022 у справі № 640/14698/20, яка відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язаковою для суду та учасників справи. 
Зазначеним судовим рішенням було остаточно скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України в частині включення Малехівської територіальної громади Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у місті Львові через ігнорування інтересів мешканців села та порушення статті 140 Конституції України. 
Цей аргумент має вирішальне значення, оскільки в силу принципу верховенства права судове рішення, що набрало законної сили, створює для громадян стан правової визначеності.
Оскільки найвищий судовий орган визнав примусову інтеграцію села незаконною, у Позивачів та всієї громади села Малехів сформувалися легітимні очікування, що податковий режим та оцінка їхніх земель надалі здійснюватимуться за сільськими критеріями. 
Львівська міська рада, знаючи про чинну постанову Верховного Суду, виявила правовий нігілізм та затвердила нормативну грошову оцінку без проведення громадських слухань, що є прямим продовженням порушення конституційних прав громади, констатованого Верховним Судом.
Окрім порушення правомірних очікувань мешканців, ігнорування висновків Верховного Суду призвело до штучного створення економічного абсурду. 
Адміністративно-територіальна реформа є елементом публічного управління, який не змінює фактичну економічну реальність на землі. 
Земельна ділянка Позивачів географічно не перемістилася в центр міста Львова; у селі Малехів не з`явилося щільності міської забудови, центральних комунікацій чи комерційної інфраструктури рівня обласного центру-мільйонника. 
Відповідно до статті 201 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка базується на рентному підході — тобто на реальному доході, який можна отримати від ефективного використання ділянки з урахуванням її розташування, а прибутковість об`єктів у селі та в місті є непорівнянною.
Відповідно до статті 271 Податкового кодексу України (далі – ПКУ), базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельної ділянки.
Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту с. Малехів Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області затверджена ухвалою Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3517.
Згідно з пунктом 3 Методики 1147, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (Цн) визначається за такою формулою:
Цн = Пд х Нрд х Км1 х Км2 х Км3 х Км4 х Кцп х Кмц х Кні
де Пд - площа земельної ділянки, квадратних метрів; 
Нрд - норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі згідно з додатком 1; 
Км1 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зони впливу великих міст; 
Км2 - коефіцієнт, який враховує курортно-рекреаційне значення населених пунктів; 
Км3 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зон радіаційного забруднення; 
Км4 - коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки;
Кцп - коефіцієнт, який враховує цільове призначення земельної ділянки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру; 
Кмц - коефіцієнт, який враховує особливості використання земельної ділянки в межах категорії земель за основним цільовим призначенням; 
Кні - добуток коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період від затвердження нормативу капіталізованого рентного доходу до дати проведення оцінки.
Норматив рентного капіталізованого доходу (Нрд) у додатку 1 до Методики визначений за кв. метр земельної ділянки за групами населених пунктів залежно від чисельності населення конкретного населеного пункту.
Застосувавши базовий міський норматив міста Львова «Нрд=576 гривень за квадратний метр», розробник і Відповідач грубо порушили пункт 4 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, оскільки чисельність наявного населення села Малехів становить 2 253 особи, що імперативно вимагає застосування сільського нормативу 87 гривень за квадратний метр відповідно до Додатка 1 Методики. 
Ба більше, накладення на міську ставку 576 гривень ще й підвищуючого коефіцієнта зонального впливу великого міста (Км1 = 1,2) призвело до математичного абсурду, за якого базова вартість землі в селі Малехів (576 х 1,2 = 691,2гривень за квадратний метр) перевищила базову вартість землі в самому місті Львові (576 х 1,0 = 576 гривень за квадратний метр).
Ситуація, за якої земля у селі з обмеженою інфраструктурою оцінюється дорожче, ніж у місті-мільйоннику, свідчить про повну відсутність «якості акта» та його очевидну дискримінаційність, що суперечить принципу соціальної справедливості оподаткування (стаття 4 Податкового кодексу України) та перетворює податок на протиправне позбавлення майна в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Більше того, згідно із п. 4 Методики 1147, який однозначно встановлює, що чисельність населення населених пунктів та територіальних громад використовується відповідно до відомостей про чисельність наявного населення за даними (довідниками) Держстату станом на 1 січня року, що передує року проведення оцінки.
Таким чином, Методика не передбачає використання в якості вихідних даних для розрахунку нормативної грошової оцінки будь-яких інших відомостей щодо чисельності населення, ніж відомості Держстату.
Отже, невірно застосовано Нрд у Технічній документації, що затверджена оскаржуваною ухвалою від 06.07.2023 № 3517. Такий Нрд застосовано в порушення п. 4 Методики 1147 на підставі непідтверджених відомостей.
Порушення конституційних принципів верховенства права, справедливості та пропорційності (розмірності), а також принципів соціальної справедливості та рівності, що призвело до економічної несправедливості в оподаткуванні позивача земельним податком, як власника земельної ділянки.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Цей принцип, як конституційний, означає пріоритет прав і свобод людини, а публічна адміністрація (включаючи податкові органи) усіма своїми діями та рішеннями повинна підтверджувати, що людина, її права і свободи є найвищими цінностями, а вся владна діяльність спрямована на їх реалізацію та забезпечення.
Принцип справедливості закону спрямований на захист прав та охоронюваних законом інтересів осіб-власників земельних ділянок, а конституційна вимога справедливості та пропорційності (розмірності) в оподаткуванні вимагає, щоб втручання держави в право власності було пропорційним, справедливим і не призводило до надмірного обтяження платників податків.
Оскаржувані ухвали Львівської міської ради призвели до порушення пропорційності рентного доходу від земельної ділянки Позивача та нарахованого податкового зобов`язання через розрахунок Нормативної грошової оцінки, виходячи з чисельності населення м. Львова як адміністративного центру територіальної громади (понад 500 тис. осіб, Нрд – 576 грн/кв.м), а не с. Малехів (до 5 тис. осіб, Нрд – 87 грн/кв.м). Це штучно збільшило Нормативну грошову оцінку земельної ділянки Позивача до 7 168 356,03 грн та податок до 107 525,34 грн, що не відповідає реальній економічній вартості землі в сільській місцевості.
Отже, Методика № 1147 формально орієнтує Нрд на адмінцентр громади, при цьому рентний підхід, закріплений у ст. 201 Земельного кодексу України вимагає оцінки реального доходу, а не статистики. Відповідно до принципу «якості закону», як складової принципу верховенства права, сумніви у правозастосуванні мають тлумачитися на користь особи. 
Такий підхід суперечить вимогам до якості закону, оскільки не змінюється територіальне розташування ділянки чи місцева економічна реальність, а лише адміністративна підпорядкованість після реформи, що робить оподаткування несправедливим і надмірним.
Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування в правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (Рішення Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).
Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею (Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (Рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 1-рп/2015).
Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткої зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).
Конституційний Суд України наголошує, що принцип верховенства права передбачає внесення законодавчих змін із визначенням певного перехідного періоду (розумного часового проміжку між офіційним оприлюдненням закону і набранням ним чинності), який дасть особам час для адаптації до нових обставин. Тривалість перехідного періоду при зміні правового регулювання суспільних відносин має визначати законодавець у кожній конкретній ситуації з урахуванням таких критеріїв: мети закону в межах правової системи і характеру суспільних відносин, що ним регулюються; кола осіб, до яких застосовуватиметься закон, і їх здатності підготуватися до набрання ним (його новими положеннями) чинності; інших важливих обставин, зокрема тих, що визначають час, необхідний для набрання чинності таким законом (Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 28 грудня 2014 року № 76?VIII від 22 травня 2018 року № 5-р/2018).
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд зауважує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд висновує, що позов підлягає задоволенню повністю, шляхом визнання протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 17.10.2024 №5527 “Про нарахування та сплату орендної плати за землю та земельного податку у населених пунктах м. Винники, м.Дубляни, селище Рудне, селище Брюховичі, с. Малехів, с. Малі Підліски, с. Ситихів, с.Підрясне, с.Рясне-Руське, с. Лисиничі, с. Підбірці, с. Великі Грибовичі, с. Збиранка, с. Малі Грибовичі, с. Воля-Гомулецька, с. Гряда, с. Зашків та с. Зарудці до бюджету Львівської міської територіальної громади у 2025 році” та визнання протиправною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3517 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту с. Малехів Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Львівської міської ради (адреса: Львівська обл., м. Львів, площа Ринок 1, ЄДРПОУ 04055896), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної прикордонної служби у Львівській області ( адреса: м.Львів, вул. Стрийська 35, ЄДРПОУ 43968090) про визнання протиправними та скасування ухвал – задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3517 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту с. Малехів Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області».
3. Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 17.10.2024 №5527 “Про нарахування та сплату орендної плати за землю та земельного податку у населених пунктах м. Винники, м.Дубляни, селище Рудне, селище Брюховичі, с. Малехів, с. Малі Підліски, АДРЕСА_1 до бюджету Львівської міської територіальної громади у 2025 році”.
3.Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (ЄДРПОУ 04055896) судовий збір у сумі 1937 (одна тисяча тридцять сім) грн. 92 коп.
4. Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (ЄДРПОУ 04055896) судовий збір у сумі 1937 (одна тисяча тридцять сім) грн. 92 коп.
5. Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (ЄДРПОУ 04055896) судовий збір у сумі 1937 (одна тисяча тридцять сім) грн. 92 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна