Справа №601/1144/26 
Провадження № 2-а/601/28/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Клим Т.П.,
з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №379 від 28 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та закрити провадження по справі.
Позовні вимоги мотивовані, що постановою про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення №379 від 28.05.2024, на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000, 00 гривень. Зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення №112 винесена 28.05.2024. Про дану постанову вперше він дізнався від Шумського відділу державної виконавчої служби (15.04.2026 отримав лист Шумського ВДВС, а саме виклик державного виконавця, постанову про відкриття ВП №76719997 від 05.12.2024 про стягнення штрафу 34000 грн.), даний факт підтверджується копією конверта та відстеженням трекінг відправлення. Того ж самого дня – 15.04.2026 він невідкладно ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в якому міститься дана постанова та отримав копію постанови.
Згідно постанови про адміністративне правопорушення №379 від 28.05.2024, його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.05.2024 о 12 годині 23 хв. Зазначено, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 28.05.2024, що не відповідає дійсності, оскільки йому постанови жодної не вручали, він нічого не підписував, розгляд справи відносно нього не проводився в м. Шумськ, та більше того його взагалі не повідомили, що відносно нього складався протокол чи будь-яка постанова. Про існування постанови він нічого не знав до 15.04.2026. Крім того, просить суд звернути увагу, що згідно даної постанови розгляд відбувався в м. Кременці 28.05.2024, однак він 28.05.2024 не був в ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 . Підпис який знаходиться на постанові не його, про що свідчить копія паспорта яка додається. Просить суд звернути увагу, що відповідач звернув до виконання постанову аж в грудні 2024, хоча зазначено, що постанова набрала законної сили ще в червні 2024. Вважає такі дії відповідача були для того, щоб він не міг дізнатися про існування штрафу та не зміг оскаржити постанову вчасно. Дії відповідача штучно створили подвоєння штрафу та примусове виконання рішення. ДВС вперше йому надіслали лист, який він отримав особисто, що свідчить про те, що він ніколи не ухилявся від отримання жодних листів, які були йому адресовані.  Просить суд поновити строк оскарження, скасувати постану, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.
27 квітня 2026 року ухвалою суду прийнято до розгляду даний адміністративний позов, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
01 травня 2026 року через канцелярію суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Оскільки, За обліковими даними громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ). У відповідності до вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» — який встановлює обов`язок громадян з`являтися до ТЦК за викликом, Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року (зі змінами від 2025 та 2026 років, зокрема Постановою № 467 від 8 квітня 2026 року) — визначає детальний порядок проведення призову та механізм вручення повісток, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» — визначає загальні засади виконання військового обов`язку громадянину ОСОБА_1 була особисто вручена повістка та отримана 08.03.2024 ним же під підпис (розписку) у корінці повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) 11.03.2024, з метою уточнення своїх персональних даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, резервістів.
На визначену в повістці дату і час громадянин ОСОБА_1 , не з`явився, будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній в повістці), надано не було, чим було порушено правила військового обліку, затверджені постановою КМУ від 07.12.2016 № 921(зі змінами та доповненнями) та від 30.12.2022 № 1487.
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 №921 (зі змінами та доповненнями) та від 30.12.2022 №1487, чим вчинив дії в яких є ознаки адміністративного правопорушення передбачене ч.2. ст. 210 КУпАП. 22.03.2024 за вих.№1113/3 ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ) направлено звернення до Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області щодо доставлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 відповідно до ст.259 КУпАП за вчинення правопорушення передбаченого ст.210 ч.2 КУпАП 28.05.2024 працівники поліції доставили громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та того ж дня відносно нього була винесена постанова №379 за вчинене адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП., керуючись ст.235 КУпАП складено протокол № 110, відкрито справу про адміністративне порушення, по якій були проведені всі необхідні дії та враховані всі необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вину та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану. Правопорушення в умовах війни розцінюються як такі, що мають вищий ступінь загрози для порядку. Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не виявлено. Натомість, обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до частини 5 статті 35 КУпАП, визнаються вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин.
За результатами розгляду адміністративної справи 28.05.2024 винесена постанова №379, за якою громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2. ст. 210 КУпАП. Підводячи підсумок заявляють, що справа про адміністративне правопорушення вирішена в точній відповідності з законом, а постанова по адміністративній справі №379 від 28.05.2024, цілком законна та обґрунтована. Тому, просять суд відмовити у задоволенні позову громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до Кременецького районного суду Тернопільської області в повному обсязі.
25 травня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач просить задовольнити позов, оскільки відповідач не довів належним чином, що повістка ним була вручена особисто йому, що дії кваліфіковані вірно, що розгляд справи дійсно відбувся в його присутності і ним були підписані протокол та постанова.
28 травня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь. Представник відповідача просить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП залишити без змін.
Сторони в судове засідання не прибули.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
В судовому засіданні встановлено, що згідно Постанови № 379 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, 28.05.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановив, що 28 травня 2024 року о 12 год. 23 хв. працівники поліції доставили громадянина ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з приводу проходження військово-лікарської комісії та уточнення військово-облікових даних. Під час звіряння військово-облікових було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку військовозобов?язаних у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Встановлено, що громадянин ОСОБА_4 08.03.2024 був оповіщений про прибуття на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 11.03.2024р. та у вказаний термін і по теперішній час не прибув. Також у постанові зазначено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, яке передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП Даною постановою накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 17000 грн.
Відповідно до ст. 210 КУпАП України, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Вказане зазначено в позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 18.12.2019 у справі № 158/286/17: «КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістки про виклик до ТЦК йому не вручалася. З врахування вказаних обставин він не міг фізично з`явитися, оскільки він її не отримував та не знав про її наявність.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 . За вказаних обставин, в його діях не вбачається вини як у формі умислу так і у формі необережності.
Окрім того, особою, яка склала оспорювану постанову, кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а штраф накладено в межах санкції ч. 3 ст. 210 КУпАП . 
А тому, суд приходить до висновку про необхідність скасувати постанову № 379 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 28.05.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП України. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП України закрити.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 90, 139, 241, 246, 255, 286 ,294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №379 від 28 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною ч. 2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000.00 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 - 665 гривень 60 копійок судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2026 року.

Головуючий:	  	Т.  П.  Клим