Справа № 216/8914/25
провадження №2-о/216/65/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Центрально – Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гайтко Л.А. 
за участі секретаря судового засідання Маленької Т.О. 
в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Територіальна громада в особі Криворізької міської ради, про встановлення юридичного факту, який має юридичне, значення, - 

ВСТАНОВИВ:
В грудні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту юридичного факту, а саме про встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , документу, який посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме, свідоцтва про право власності на житло, № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 26 серпня 1993 року згідно з розпорядженням № 1-268 від 22 липня 1993 року. 
В обґрунтування заяви заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , родинні відносини заявника та її покійної мами підтверджуються свідоцтвом про народженням, згідно до якого батьками заявника є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 
Мати заявника, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження складено російською мовою, в якому прізвище матері записане « ОСОБА_5 ».
17 листопада 1957 року було укладено шлюб між батьками заявника, а саме, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , після укладання шлюбу, мати заявника змінила прізвище на « ОСОБА_7 », 25 листопада 1991 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, після розірвання шлюбу, прізвище матері записано російською мовою « ОСОБА_5 »
26 серпня 1993 року, заявник та її покійна мати набули у спільну сумісну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія НОМЕР_1 , яке видане згідно розпорядження ( наказу) УЖКГ від 22 липня 1993 року № І-268, згідно до свідоцтва про право власності, прізвище матері заявника українською мовою записане як « ОСОБА_5 »
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належне їй майно заявнику по справі – ОСОБА_1 , заповіт є чинним та не скасованим, після смерті матері, у встановлений законом строк, заявник звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом про що видано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в наданих нотаріусу документах не можна встановити факт родинних відносини між спадкоємцем та спадкодавцем через написання прізвища матері « ОСОБА_5 » актовому записі про шлюб та свідоцтві про розірвання шлюбу та через розбіжність у написанні прізвища матері у свідоцтві про право власності на житло, оскільки в свідоцтві про право власності прізвище записано « ОСОБА_5 ». 
Наявність розбіжності в написанні прізвища покійної мами в свідоцтві № И 99 від 26 серпня 1993 року, про право власності на квартиру, заявник пояснює людською помилкою, через невірний переклад з російської на українську мову, окрім того, внести виправлення в свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 26.08.1993 року неможливо, у зв?язку зі смертю одного з співвласників. 
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 18 лютого 2026 року.
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 . 
07 травня 2026 року представником заявника було долучено копію рішення Центрально – Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2026 року по справі № 216\7486\25, яким встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про те, що ОСОБА_2 є мамою ОСОБА_1 . 
У судове засідання призначене на 07 травня 2026 року представник заявника не з`явилась, надала заяву про підтримку заяви та розгляд справи за її відсутності.
Заявник по справі в судове засідання по справі не з`явилась, надавши раніше до суду заяву, в якій просила заявлені вимоги задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. 
Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили суд прийняти законне та обґрунтоване рішення згідно чинного законодавства.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно частини 1 до статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За частиною 1 статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , актовий про смерть № 1089, свідоцтво про смерть НОМЕР_2 . Заявник, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Железної О.В. з заявою про прийняття спадщини після матері за заповітом та потім звернулась з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім`я, але 10 вересня 2025 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю підтвердження факту родинних відносин з померлим спадкодавцем та через неналежно оформлені документи, що посвідчують право власності на частку квартири, яка належала померлій ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
26 серпня 1993 року, заявник та її покійна мати набули у спільну сумісну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія НОМЕР_1 , яке видане згідно розпорядження ( наказу) УЖКГ від 22 липня 1993 року № І-268, свідоцтво зареєстровано в КП ДОР « Криворізьке БТІ», що, підтверджується довідкою від 18.11.2021 року № 193132, згідно до якої, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване в реєстровій книзі № 39П-7-7, згідно до свідоцтва про право власності, прізвище матері заявника українською мовою записане як « ОСОБА_5 »
Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, відповідно до копії спадкової справи, за життя було посвідчено заповіт, заповіт є чинним та не скасованим. 
Як зазначила, заявник у своїй заяві, наявність вказаної розбіжності в написанні 
прізвища покійної мами « ОСОБА_5 » замість вірного написання « ОСОБА_5 » пояснюється 
людським фактором, низьким рівнем юридичної грамотності, помилковим перекладом написання прізвища матері на українську мову з російської мови, що призвело до помилки внесення прізвища матері в свідоцтві про право власності на квартиру.
Суд погоджується із даним твердженням заявника а приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Доказами факту належності спадкодавцю документу, який посвідчує право власності на спадкову квартиру – свідоцтва про право власності на житло, крім письмових пояснень, викладених в заяві, з є матеріали спадкової справи та інформація викладена у свідоцтві про смерть спадкодавця, копії паспорту ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що окрім заявника інших спадкоємців, які б претендували на 
спадщину, відповідно до копії спадкової справи, немає.
Відповідно до частини першої статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Пунктом 5 частини другої статті 293ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа, може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження 
З матеріалів справи судом не встановлено існування на даний час будь-якого спору про право на спадщину, зацікавлена особа у справі таких вимог не заявляла.
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказів, які б спростовували факт належності спадкодавцю документу, який посвідчує право власності на спадкову квартиру суду не надано та при дослідженні доказів не встановлено. Доказів на спростування зазначеного висновку зацікавленою особою до суду не надано. Після дослідження та оцінки доказів у справі, у тому числі матеріалів спадкової справи, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість заяви.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зазначений факт належності документу – свідоцтва про право власності на житло, № И-99, виданий Управлінням житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 26 серпня 1993 року згідно із розпорядженням № 1-268 від 22 липня 1993 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і його встановлення необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав, які іншим шляхом встановити неможливо, тому суд вважає що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Осаковський проти України» від 17.07.2014 року (остаточне 17.10.2014 року), в пункті 71 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих,чітких і узгоджених між собою…».
Судові витрати залишити за заявником.
Керуючись ст. ст. 12, 79-81, 258-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа : Територіальна громада в особі Криворізької міської ради, про встановлення юридичного факту, який має юридичне значення, задовольнити. 
Встановити факт, який має юридичне значення, а саме, факт належності - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 документу, який посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме, свідоцтва про право власності на житло, № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області 26 серпня 1993 року згідно з розпорядженням № 1-268 від 22 липня 1993 року. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО