Єдиний унікальний номер: 379/815/26 
Провадження № 2-а/379/11/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року м. Тараща
Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Зінкіна В.І.,
за участю секретаря судового засідання Карпової Т.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, адміністративну справу за позовною заявою 
ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейська 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Шевчук Аліна Олексіївна,
про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

УСТАНОВИВ:

Позивач 02.05.2026 (вх. № 3504/26-вх. від 04.05.2026) через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд: 
на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особу з інвалідністю ІІ групи, звільнити від сплати судового збору;
визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 7099852 від 28.04.2026 складену поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержантом поліції Шевчук Аліною Олексіївною, якою його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення;

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно з текстом оскаржуваної постанови, його притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.9.в ПДР України, що кваліфіковано за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП — керування ТЗ із закритим номерним знаком. Проте диспозиція вказаних норм передбачає відповідальність виключно за процес руху (експлуатації) автомобіля. На момент наближення екіпажу поліції його автомобіль Mitsubishi (н.з. НОМЕР_1 ) вже тривалий час перебував у нерухомому стані на стоянці біля приміщення РЕМу по вул. Видна, 68. Патрульний автомобіль під`їхав із задньої сторони його авто, коли двигун було вимкнено, а він не здійснював жодних дій, що свідчили б про керування. Оскільки факт «керування» не мав місця в присутності поліції, склад адміністративного правопорушення повністю відсутній, що згідно зі ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття справи.
Вказує, що інспектором не вказано, яким саме «стороннім предметом» було закрито номерний знак, що є критичним для встановлення складу правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Більше того, посадовою особою не було проведено жодних замірів чи експериментів для підтвердження того, що символи неможливо прочитати саме з відстані 20 метрів, як того вимагає п. 2.9.в ПДР. Під час винесення постанови інспектором було проігноровано вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейські не представилися та не пред`явили службові посвідчення під час звернення до мене як до громадянина. Процедура ідентифікації була проведена лише після його категоричної вимоги. Разом з тим, у пункті 7 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 7099852 міститься посилання на технічні засоби відеозапису: БК «Моторолла» (№476750; 476281) та відеореєстратор службового ТЗ, номер та марка якого в порушення вимог ст. 283 КУпАП взагалі не вказані в документі. Особливо звертає увагу суду, що у салоні автомобіля під час інциденту перебувала його малолітня дитина. Раптова поява поліції, їхня поведінка та тривала безпідставна затримка спричинили дитині сильний переляк та емоційний стрес. Також, разом з поліцією був присутній представник ТЦК та СП, чия участь у розгляді справи про порушення ПДР не передбачена жодним законом. Вказана особа намагалася чинити тиск, не надавши при цьому наказу коменданта, який би давав йому право на перевірку документів чи зупинку цивільних осіб у цей час і в цьому місці.
Зазначає, що місцем розгляду та нібито скоєння вказано вул. Видна, 68 у м. Тараща. Проте, поліція свідомо ігнорує той факт, що автомобіль знаходився на спеціально відведеному місці для стоянки. Юридичне поняття «керування» припиняється з моментом зупинки авто та вимкнення двигуна. Намагання поліції притягнути до відповідальності водія за стан ДНЗ на припаркованому авто за статтею, що передбачає відповідальність виключно за рух, є грубою юридичною помилкою та невірною кваліфікацією діяння, що виключає законність накладеного стягнення. У постанові формально зазначено про роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП. Насправді через тиск з боку поліції та представника ТЦК, а також через хвилювання за стан дитини, йому не було надано можливості реально скористатися правами на захист, надати письмові пояснення або залучити адвоката. В зв`язку з чим, вважає постанову серія ЕНА № 7099852 від 28.04.2026 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з порушення норм матеріального чи процесуального права.

У поданому 08.05.2026 відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідно до постанови водій ОСОБА_1 , 28.04.2026 о 09 год. 18 хв. за адресою: м.Тараща вул. Видна 68, керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI АUTLANDER» з номерним знаком « НОМЕР_2 », керував ТЗ з номерним знаком, який був закритий стороннім предметом, що не дало змоги ідентифікувати номерний знак з відстані 20 метрів, чим порушив п. 2.9 в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - 1ІДР). за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В графі помер 7 Постанови «До постанови додається» Поліцейським було вказано відео з нагрудної камери Motorola VB 400 476750, 476281 та відео з відеореєстратора з службового транспортного засобу (зафіксовано рух транспортного засобу), які використовувались поліцейським у відповідності відповідно до наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки». Досліджуючи матеріали відео фіксації можливо встановиш наступні обставини події:
Під час патрулювання працівниками поліції було зупинено транспортний засіб позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з наявністю достатньої інформації про вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, на транспортному засобі позивача державний номерний знак був закритий стороннім предметом у вигляді пластикової рамки-накладки з лініями, що унеможливлювали його ідентифікацію. Після зупинки транспортного засобу, працівник поліції підійшов до позивача, представився, повідомив причину зупинки та розпочав спілкування. Позивачу було повідомлено про зафіксований факт керування транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом, який долучено до матеріалів справи. Після встановлення особи позивача, уповноваженою особою було оголошено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи здійснювався з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивача було ознайомлено з його правами, передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, роз`яснено суть правопорушення та надано можливість ознайомитися з доказами. Позивачу було роз`яснено, що вчинене правопорушення підпадає під ознаки частини першої статті 121-3 КУнАП України, що передбачає адміністративну відповідальність. Після закінчення розгляду справи, за результатами чого винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивач отримав копію постанови, про що свідчить його підпис, а також підтвердив факт ознайомлення з роз`ясненими йому правами.
Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, поліцейський керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. Після чого позивача було ознайомлено з винесеною постановою, та повідомлено йому порядок її оскарження та наслідки її невиконання, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.
Зазначає, що позивач обґрунтував свою позовну заяву, поряд з цим позивачем в рамках ч.1 на підставі ч.4 ст.77 КАС України до позову не додано жодного доказу па підтвердження своїх позовних вимог, зокрема обставин за яких на думку позивача відбулось порушення його прав чи законних інтересів, а отже такий позов сформований виключно на припущеннях, які не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки ч.2 ст. 77 КАС України не виключає обов`язок позивача доводити ті обставини на які він посилається у своєму позові. Зокрема, такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі 520/2261/19. Взявши до уваги викладене, вважає, що відповідач діяв виключно па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП.

Крім того, 12.05.2026 представником відповідача подані додаткові пояснення у справі, аналогічні поясненням, які зазначені у відзиві на позовну заяву. Крім того, додатково просить суд врахувати стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 04.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 14.05.2026. Крім того, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – поліцейську 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Шевчук Аліну Олексіївну. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
14.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Пояснив, що автомобіль був припаркований, коли під`їхали працівники поліції. Вони порушили його право на правову допомогу, також не роз`яснили його права. Номер на автомобілі не був нічим закритий.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належно. У відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належно.  

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 205 КАС України).

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
28.04.2026 поліцейською 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Шевчук Аліною Олексіївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7099852, на підставі якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 28.04.2026 о 09 год 18 хв у м. Тараща по вул. Видна, 68, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI АОТ ANDER» з номерним знаком НОМЕР_2 із закритим переднім номерним знаком стороннім предметом, що перешкоджало прочитати та зафіксувати символи, чим порушив п. 2.9 в ПДР (а.с.10).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Відповідно до п.п. 2.9 в Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до п. 30.2 ПДР на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті й достатньо освітлені.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові поліцейським зазначено, що 28.04.2026 о 09 год 18 хв у м. Тараща по вул. Видна, 68 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із закритим переднім номерним знаком.

Диспозиція ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає, що в даному випадку об`єктивною стороною правопорушення може бути саме керування або експлуатація транспортного засобу, зокрема, з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Проте, на відеозаписах з нагрудного відеореєстратора поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля, не зафіксовано факт керування транспортним засобом. На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксоване авто, яке припарковане і не рухається, а на відеозаписі з відеореєстратора службового автомобіля – назустріч автомобілю поліції проїхало два автомобіля, які неможливо ідентифікувати. Потім, автомобіль працівників поліції розвертається, однак в полі зору реєстратора відсутні будь-які автомобілі, після чого запис закінчується. Зупинка транспортного засобу відеозаписом не зафіксована.
Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований відеозаписом.
Суд звертає увагу, що працівником поліції не інкримінувалась у вину ОСОБА_1 експлуатація транспортного засобу.

Належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 73, 74 КАС України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 75, 76 КАС України).
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до рішення Європейського суду з людських прав у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.
Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі за № 215/5304/16-а (2-а/215/47/17) - притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених ст. ст. 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, відповідно, правомірність оскаржуваної постанови.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний зокрема має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат
Згідно з ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 139 КАС України).
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 0417886, позивач з 01 червня 2014 року є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 7, 9, 121-3, 213, 245, 248, 251, 280 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 16, 20, 72, 73, 75, 77, 122, 132, 134, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейська 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Шевчук Аліна Олексіївна, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити у повному обсязі.
Постанову серії ЕНА № 7099852 від 28.04.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена поліцейською 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Шевчук Аліною Олексіївною – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121-3 КУпАП – закрити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згідно ст. 295 КАС України.
Повне найменування сторін та інших учасників справи: 
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейська 2 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Шевчук Аліна Олексіївна.
Повний текст рішення складено 22.05.2026.

Головуючий:	В.  І.  Зінкін