Справа №760/16837/25
3/760/1195/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року            м.Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 343103 від 27.05.2025 встановлено, що 27.05.2025 о 12 годині 00 хвилин у м. Київ, вул. Пулюя, 3 А водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання  ОСОБА_1  для надання пояснень не з`явився. Представник ОСОБА_1.. - захисник Фомін А.М. просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 у визначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 343103 від 27.05.2026 дату, місце та час: 27.05.2025 о 12 годині 00 хвилин у м. Київ, вул. Пулюя, 3 А. Крім того, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 343103 від 27.05.2025 складено та підписано іншою особою, а не інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 УПП в м. Києві ОСОБА_2. Заявив клопотання про виклик інспекторів УПП в м. Києві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання для надання пояснень, а також виклик та допит свідка ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, повідомив, що він працює на посаді охоронника КУ «Муніципальна охорона». Оскільки минуло багато часу, мало що пам`ятає, але вказав, що 27.05.2026 о 12 годині 00 хвилин він перебував на робочому місці у гімназії за адресою: м. Київ, вул. Пулюя, 3Б. У вікно він побачив, як на територію гімназії заїхав автомобіль, з якого вийшов чоловік та зайшов у приміщення гімназії у стані алкогольного сп`яніння. Його двічі виводили з території гімназії, на третій раз на територію зайшов вже у супроводі іншого чоловіка. Коли цих чоловіків вивели за територію гімназії, побачили чорний автомобіль «Таксі». У автомобілі знаходилась пляшка алкогольною напою «Козацька рада», у зв`язку із чим, його колега ОСОБА_6 викликала працівників поліції. Коли приїхала патрульна поліція, надав письмові пояснення, які наявні у матеріалах справи. Відповідаючи на запитання захисника повідомив, що письмові пояснення надавав добровільно без примусу. Перед наданням пояснень він телефонував своєму керівникові та питав, чи може він надавати якісь письмові пояснення, та, отримавши дозвіл керівництва, надав письмові пояснення працівникам поліції. 
В судовому засіданні старший інспектор відділу служби освітньої безпеки інспектор УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_3, відповідаючи на запитання сторони захисту повідомила, що 27.05.2025 о 12 годині 00 хвилин вона перебувала за адресою: м. Київ, вул. Пулюя, 3Б (навчальний заклад, за яким вона закріплена). Повідомила, що з інспектором УПП в м. Києві ОСОБА_2 особисто не знайома. Чула про те що давали роз`яснення щодо складання протоколу щодо ОСОБА_1 та бачила як складався протокол разом з ОСОБА_1 у машині, як саме ставився підпис у протоколі не бачила, як ОСОБА_1 виходить з автомобіля не бачила. Повідомила, що в розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляв, що це автомобіль в оренді та він на ньому таксує, і йому вже треба забирати автомобіль та їхати таксувати. Поведінка ОСОБА_1 повістю відповідала поведінці особи, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Повідомила, що на ній була боді-камера, запис має зберігатись близько до півроку. 
Інспектор УПП в м. Києві ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення не надали. 
Вислухавши правопорушника та його захисника, опитавши свідка, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов до наступного.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з п.1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в даному випадку, необхідно встановити факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та з`ясувати та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 зі змінами та доповненнями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 р. № 57 та від 13 червня 2024 р. № 690 (далі - Порядок).
На підтвердження вини водія  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП органом поліції надано:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 343103 від 27.05.2025;
- відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) від 27.05.2025, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016;
- направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 27.05.2025;
- письмові пояснення ОСОБА_5 від 27.05.2025;
- постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4829073 від 27.05.2025 про накладення відносно   ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП;
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд не може визнати належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину  ОСОБА_1  з огляду на таке.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 343103 від 27.05.2025 встановлено, що 27.05.2025 о 12 годині 00 хвилин у м. Київ, вул. Пулюя, 3 А водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи у контексті положень ст. 62 Конституції України, особливо враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 343103 від 27.05.2025 складено та підписано іншою особою, а не інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 УПП в м. Києві ОСОБА_2., що підтверджується змістом досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції від 27.05.2025. 
Крім того, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 №14, відповідальність за ст. 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Вказана правова позиція міститься, також, у постанові Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази факту керування або експлуатації саме  ОСОБА_1  транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 у визначені у протоколі дату та час: 27.05.2025 о 12 годині 00 хвилин у м. Київ, вул. Пулюя, 3 А, що підтверджено змістом відеозаписів з нагрудних камер від 27.05.2025, досліджених у судовому засіданні, а свідчення ОСОБА_5 , надані у судовому засіданні не підтверджують даного факту поза розумним сумнівом. 
Крім того, суд не може прийняти до уваги як підтвердження факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом додану до протоколу постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4829073 від 27.05.2025 про накладення відносно  ОСОБА_1  стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки, судом не встановлено факту керування або експлуатації саме  ОСОБА_1  транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 у визначені у протоколі дату та час: 27.05.2025 о 12 годині 40 хвилин у м. Київ, вул. Пулюя, 3 А, коли складено дану постанову, що підтверджено змістом відеозаписів з нагрудних камер від 27.05.2025, досліджених у судовому засіданні.
Оскільки судом не встановлено факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом КІА державний номерний знак НОМЕР_1 у визначені у протоколі дату та час: 27.05.2025 о 12 годині 40 хвилин у м. Київ, вул. Пулюя, 3 А, суд не досліджує та не встановлює наявність чи відсутність факту відмови ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не вважає належним та допустимим доказом направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 27.05.2025. 
Інших доказів на підтвердження вини  ОСОБА_1 суду не надано.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини  ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, оцінюючи дослідженні докази, суд приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її вручення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя             О.А.Воронкін