Справа № 369/3593/24
Провадження № 2/369/11793/26
РІШЕННЯ
Іменем України

04.05.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Пінкевич .Н.С.
при секретарі Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності - 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько, ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (Бучанський район) с/рада Мироцька, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, площею 0,12 га, з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №1541, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. від 18.10.2018 року. Спадкоємцями є ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_2 (син). Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №9-019, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з відсутністю правоустановчого документу.
06 червня 2023 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Рівненської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,12 гектара, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, місце розташування якої: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський) Мироцька сільська рада, з цільовим призначенням - 01.05. для індивідуального садівництва.
28 серпня 2023 року право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський) Мироцька сільська рада, з цільовим призначенням - 01.05. для індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, зареєстровано Бучанською міською радою, Київської області, індексний номер витягу 344877751 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 676421832224.
Таким чином, у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці перебуває вищевказане майно. Дійти згоди щодо поділу майна, яке перебуває у власності з відповідачем не можуть.
Просила суд:
виділити ОСОБА_1 в натурі 1/2 частини земельної ділянки з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (Бучанський район) с/рад Мироцька, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, площею 0,12 га та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (Бучанський район) с/рада Мироцька, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, площею 0,12 га;
призначити по справі судову земельно-технічну експертизу з метою визначення варіантів виділу частини земельної ділянки з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (Бучанський район) с/рада Мироцька, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, площею 0,12 га;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати по справі. 

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 
26 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 подала суду висновок судової земельної технічної експертизи судового експерта Шекель Ю.В. №110225_1 ЮШ.
28 березня 2025 року до суду подано пояснення ОСОБА_1 з урахуванням висновку експерта №110225-1_ЮШ судової земельно – технічної експертизи від 25.03.2025 року. Одночасно представник позивача просив виділити в натурі 1/2 частки земельної ділянки для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Мироцька сільська рада, за варіантом №1 запропонованим для сторони 1 висновком експерта№110225-1_ЮШ судової земельно-технічної експертизи від 25.03.2025 року, а саме: 600 кв.м. (0,06 га), що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський Мироцька сільська рада в розмірі 600 кв. м., що виділяється в індивідуальну власність, позначена на плані штриховкою синього кольору та має розміри по периметру від північно-східного кута ділянки т. Б за годинниковою стрілкою в м: 60,03м; 20,01м; 23, 67м по межі ділянки; 16,51м; 36,37м по лінії поділу; 3,50м по межі ділянки (Див. Додаток №1 графічної частини).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року здійснено поділ земельної ділянки.
25 лютого 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2026 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

У судове засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та здійснити поділ земельної ділянки за варіантом №3 висновку експерта.
У судове засідання відповідач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив провести поділ земельної ділянки за варіантом №3 висновку експерта. 

Відповідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по 1/2 частці кожен земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (Бучанський район) с/рада Мироцька, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, площею 0,12 га, з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва.
06 червня 2023 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Рівненської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,12 гектара, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, місце розташування якої: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський) Мироцька сільська рада, з цільовим призначенням - 01.05. для індивідуального садівництва.
28 серпня 2023 року право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський) Мироцька сільська рада, з цільовим призначенням - 01.05. для індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, зареєстровано Бучанською міською радою, Київської області, індексний номер витягу 344877751, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 676421832224.

25.03.2025 судовим експертом Шекель Юрієм Васильовичем було підготовлено висновок експерта №110225-1_ЮШ судової земельно-технічної експертизи за заявою позивача ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, згідно якого визначено можливі варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Технічно можливі варіанти поділу земельної ділянки описані в дослідницькій частині та зображено на додатках до висновку.
Згідно вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до ч.1,2 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України, право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивачка не порушує, частка позивачки в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно п.6.Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Положеннями п.1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55, (надалі - Інструкція), встановлено, що Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Пунктом 3.3. Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.12.2018 року у справі №1301/362/2012 системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить позивачу на праві спільної часткової власності фактично можливо виділити.
Судовим експертом Шекель Юрієм Васильовичем запропоновано три варіанту поділу земельної ділянки. Всі три варіанти мають рівну площу поділу – 600 кв.м, але різну конфігурацію. При виборі варіанту поділу суд враховує, що запропонований третій варіант має поділ земельної ділянки на рівні площі, мають окремі під`їзди до ділянки, а також даний варіант погоджений сторонами. Можливість поділу об`єкта нерухомого майна, належного сторонам, підтверджується відповідним висновком, дійти згоди щодо поділу майна у позасудовому порядку сторони не змогли, а тому заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами по справі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 19.05.2021 р. у справі № 501/2148/17 та від 28.07.2021 р. у справі № 310/7011/17 та від 16.10.2023 р. у справі № 161/23210/21 при поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.
Спірне майно, відповідно до даних правовідносин, належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.
Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 дійшов висновку, що на відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.
Відтак, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. 

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року, ).
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності - задовольнити.

Здійснити поділ земельної ділянки площею 0,1200 гектара, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, місце розташування якої за адресою: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський район) Мироцька сільська рада, з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва - згідно варіанту № 3 висновку судової земельної технічної експертизи судового експерта Шекель Ю.В. №110225_1 ЮШ, складеного 25 березня 2025 року:
- виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_1 та визнати право власності земельну ділянку (із земельної ділянки площею 0, 1200га) цільове призначення – (01.05) для індивідуального садівництва, місце розташування: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський район) Мироцька сільська рада, загальною площею 600 кв.м. (0,06 га), що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський Мироцька сільська рада в розмірі 600 кв. м., позначена на плані штриховкою чорного кольору та має розміри по периметру від північно-східного ділянки кута т.Б за годинниковою стрілкою в м: 60,03м; 10, 005м по межі ділянки; 60,04м по лінії поділу; 10,00м по межі ділянки;

- виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_2 та визнати право власності земельну ділянку (із земельної ділянки площею 0, 1200га) цільове призначення – (01.05) для індивідуального садівництва, місце розташування: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський район) Мироцька сільська рада, загальною площею 600 кв.м. (0,06 га), що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський Мироцька сільська рада в розмірі 600 кв. м., позначена на плані штриховкою синього кольору та має розміри по периметру від північно-західного кута ділянки т.А за годинниковою стрілкою в м: 10,00м по межі ділянки; 60,04м лінії поділу; 10,005м; 60,05м по межі ділянки.

Припинити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності земельну ділянку площею 0,1200 гектара, кадастровий номер 3222484800:02:010:0012, місце розташування якої за адресою: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський район) Мироцька сільська рада, з цільовим призначенням - 01.05 для індивідуального садівництва.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) грн 90 коп.

Інформація про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 04 травня 2026 року.

Суддя        Наталія ПІНКЕВИЧ