Справа № 953/3848/26
н/п 2/953/2919/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2026 року
Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Вітюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Глазько С.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
Товариство звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у розмірі 23 239,25 грн. Також просить стягнути судовий збір в сумі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.
Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу за кредитними договорами № 3268006602-168870 від 26.12.2021 та 0486-3236 від 14.09.2020, зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього є заборгованість перед новим кредитором.
Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Процесуальні дії у справі
Суд ухвалою від 21.04.2026 відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання на 20.05.2026, а потім відклав розгляд справи до 24.06.2026.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судових повісток на адресу його реєстрації. Поштове повідомлення повернулося з відміткою: "адресат відсутній" (на судові засідання 24.06.2026), що згідно зі ст. 128, 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.
24.06.2026 суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України.
Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).
Фактичні обставини, встановлені судом
26.12.2021 ТОВ "Укр кредит фінанс" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 0486-3236 (далі – договір 1) за яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором A208.
Відповідно до п. 2-5 договору 1 строк кредитування – 20 днів, термін платежу – 03.10.2020; сума кредиту – 6 200,00 грн; нараховані проценти – 2 480,00 грн; протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Позичальник має право пролонгувати Договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % (два відсотки) від Суми Кредиту за кожен день користування (п. 8 договору 1). Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення Терміну платежу визначеного в п. 3.1. цього Договору, з урахуванням продовження Терміну платежу у випадку використання Позичальником права пролонгації відповідно до умов цього Договору та Правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 9 договору 1). Цей Договір діє, протягом всього періоду здійснення Сторонами своїх прав та обов`язків за цим Договором. У разі невиконання Позичальником зобов`язань протягом строку визначеного п.2, дія Договору продовжується на період фактичного користування Позичальником Кредитом та визначається як період від дати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Суми Кредиту, процентів та інших платежів, які мають бути сплачені у разі невиконання умов Договору (п. 10 договору 1).
З інформації наданої АТ "Універсал Банк" та виписки по картці ОСОБА_1 вбачається зарахування 6 200,00 грн 14.09.2020. 
28.10.2021 ТОВ "Укр кредит фінанс" і Товариство уклали договір № 02/10/2021, відповідно до якого ТОВ "Укр кредит фінанс" відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0486-3236, що підтверджується реєстром боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0486-3236 від 14.09.2020 наданого первісним кредитором заборгованість ОСОБА_1 становить 20 165,25 грн, з яких: 6 200,00 грн – заборгованість за кредитом; 13 640,00 грн – заборгованість за відсотками, 270,73 грн - інфляційні та 54,52 грн - 3 % річних.
26.12.2021 ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ОСОБА_1 уклали договір № 3268006602-168870 (далі – договір 2) шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором (P6ANN8CC) на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти.
Відповідно до умов договору 2: сума кредиту: 1 000,00 грн; строк період користування кредитними коштами складає 14 (днів) та починається з 26.12.2021 року та закінчується 09.01.2022 року (включно); розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим Договором, не може бути збільшений без письмової згоди Позичальника; плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом; плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства.
Відповідно до листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" 26.12.2021 о 14:36:09 було успішно перераховано на платіжну картку клієнта 1000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua – 127432773, призначення платежу : зарахування 1 000,00 грн на картку НОМЕР_1 . Суд враховує, що ОСОБА_1 було вказану маску картки НОМЕР_1 в договорі позики. 
07.03.2023 ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" і ТОВ "Коллект центр" уклали договір № 07/03/23, за яким ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3268006602-168870, що підтверджується реєстром боржників.
28.08.2025 ТОВ "Коллект центр" і Товариство уклали договір № 28-08/25, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3268006602-168870, що підтверджується реєстром боржників.
Позивач вказав, що заборгованість складає: за договором 2 – 3 074,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 1 000,00 грн, за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2 074,00 грн. 
Крім того, з долученого первісного розрахунку за договором 2 вбачається, що заборгованість складає 1 280 грн, з яких 1 000,00 грн – тіло кредиту, 280 грн – проценти нараховані за 14 днів.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами (указана позиція є сталою, постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав кредитні договори шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора. Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Надання відповідачу кредитних коштів підтверджується відомостями АТ "Універсал Банк" та листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення", що на рахунки ОСОБА_1 були зараховані кошти на суму 6 200,00 грн 14.09.2020 та 1 000 грн 26.12.2021.
Отже, первісні кредитори виконали взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, своєчасно та повністю, надавши відповідачу кредит, однак відповідач в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього спочатку перед первісними кредиторами, а згодом перед позивачем утворилась заборгованість.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України).
У зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги позивач набув право вимоги за кредитними договорами, однак відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення коштів. А тому вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, інфляції і 3 % (суд враховує, що інфляційні і 3 % річних нараховані до запроважених обмежень п. 18 Прикінцевих положень ЦК України) за догвором 1 і тілом за договором 2 визнаються правомірними.
Щодо складу заборгованості
Так, позивач за договором 2 заявив тіло кредиту у розмірі 1 000,00 грн та процентів у розмірі 2 074,00 грн.
Суд визнає обґрунтованими вимоги про стягнення основної суми заборгованості (тіла) у розмірі 1 000,00 грн, оскільки позивач надав докази кредитування у вказаному розмірі, доказів повернення такої позики матеріали справи не містять.
Щодо процентів, то з матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили строк кредитування 14 днів з процентною ставкою 1,95 % (п. 9.13. договору і додаток). Доказів пролонгації договору та підстав нарахування процентів поза межами узгодженого строку позивач не надав.
При цьому, як вбачається з додатку № 1 (графік розрахунків) договору 2, загальна вартість кредиту – 1 280,00 грн. Відповідна сума повністю збігається з наданим до позову первісним розрахунком заборгованості, в якому здійснено нарахування процентів за 14 днів, як це передбачено договором. А тому суд визнає обґрунтованими вимоги про стягнення процентів за договором 2 в розмірі 280,00 грн, а загалом – 1 280,00 грн, що відповідає узгодженим сторонами умовам.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги Товариства до відповідачки про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 20 165,25 грн за договором 1 та 1 280,00 грн за договором 2 в решті слід відмовити.
Судові витрати
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 662,40 грн і 13 000, відповідно.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору пропорційно задоволеним вимогам (частина перша статті 141 ЦПК України).
Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):
- договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024;
- витяг з акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026, відповідно до якого надано такі послуги: надання усної консультації з вивченням документів – 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 9 000,00 грн. 
Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 759/17885/19 сформовано висновок, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд враховує, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору. Позивач заявив до стягнення 23 239,25 грн, а витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. При цьому справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції). А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору, що, враховуючи дані, конкретні обставини справи, є підставою для часткової відмови у задоволенні таких вимог (11 000 грн), а до стягнення підлягає сума у розмірі 2 000 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 76 – 81, 141, 263 – 265, 280 – 282, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" суму заборгованості у розмірі 21 165,25 грн та витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2 424,79 гривні.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
3. Заву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень.
У решті заяви відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 24.06.2026.
Учасники справи
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6; офіс 521, код 42640371).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя      Роман ВІТЮК