ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" квітня 2026 р. Справа № 910/5893/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Андрієнка В.В. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 30.04.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець"
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025
(повний текст рішення складено 19.09.2025)
у справі № 910/5893/25 (суддя Карабань Я.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресенське-Терра"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 9 582 709,53 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Воскресенське-Терра" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (відповідач) про стягнення 9 582 709,53 грн.
Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 16519/01 від 14.02.2019.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5893/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/5893/25 позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресенське-Терра" 9 582 709,53 грн основного боргу та 143 740,64 грн судового збору.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідачем допущено порушення умов договору щодо повної та своєчасної оплати електричної енергії, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 9 582 709,53 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/5893/25, 09.10.2025 Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5893/25 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості та судового збору.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які ОСП (НЕК «Укренерго») сплачує гарантованому покупцю за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць, такий механізм розрахунку відображений в Порядку № 641; (2) згідно довідки ДП «Гарантований покупець» заборгованість НЕК «Укренерго» перед гарантованим покупцем у розрахунковому періоді складала 11 314 209 311,19 грн, а наявність такої заборгованості виключає виникнення зобов`язання гарантованого покупця з оплати вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії; (3) у зв`язку з наявною у позивача заборгованості перед відповідачем в розмірі 5 683 527,07 грн, яка складається з: 5 511 175,39 грн - суми частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії за період з 01.01.2021 по 30.04.2025 та 172 351,68 грн - послуги з відшкодування вартості відхилення за з 01.09.2022 по 26.05.2025, відповідач має право зменшити заявлену позивачем суму заборгованості на вказану - до 3 899 182,46 грн (9 582 709,53 грн - 5 683 527,07 грн) у відповідності до постанови № 332 від 25.02.2022 НКРЕКП. Крім того, скаржник посилається на форс-мажорні обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання за договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» у справі № 910/5893/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Хрипун О.О., судді: Михальська Ю.Б., Яценко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5893/25 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025.
03.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресенське-Терра" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що строк виконання зобов`язання з оплати 100% вартості відпущеної продавцем за «зеленим» тарифом електричної енергії у сумі 9 582 709,53 грн є таким, що настав. Саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не заслуговує уваги, оскільки недодержання обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання договірних зобов`язань в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 № 09.1-07/3/26 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Хрипуна О.О. з 18.12.2025 - 31.12.2025 на лікарняному та з 01.01.2026 - 16.01.2026 у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5893/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 матеріали судової справи № 910/5893/25 разом з апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Андрієнко В.В., Владимиренко С.В.
30.01.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу № 910/5893/25 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та призначено розгляд справи на 05.03.2026. 
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у зв`язку з перебування судді Владимиренко С.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/5893/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 для розгляду справи № 910/5893/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Андрієнко В.В., Гончаров С.А.
05.03.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу № 910/5893/25 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та призначено розгляд справи на 30.04.2026. 
30.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Гарантований покупець» надійшла заява про заміну учасника справи правонаступником, в якій просить залучити до участі у справі Акціонерне товариство «Гарантований покупець» в якості відповідача, як правонаступника Державного підприємства «Гарантований покупець». 
У судовому засіданні 30.04.2026 колегією суддів розглянуто та задоволено заяву про заміну Державного підприємства "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454) його правонаступником Акціонерним товариством "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454).
В обґрунтування заяви Акціонерне товариство "Гарантований покупець" зазначило, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.02.2024 № 74-р "Питання перетворення державного підприємства "Гарантований покупець" в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі" було вирішено, зокрема, реорганізувати державне підприємство "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454) шляхом перетворення в акціонерне товариство "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454), 100 відсотків акцій у статутному капіталі якого належать державі та не підлягають приватизації або відчуженню в інший спосіб.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2025 № 1633 "Про утворення акціонерного товариства "Гарантований покупець" утворено акціонерне товариство "Гарантований покупець", 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства "Гарантований покпець".
21.04.2026 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Акціонерного товариства "Гарантований покупець", а також державну реєстрацію припинення Державного підприємства "Гарантований покупець", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до частин 1, 3 статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17).
Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454) є правонаступником Державного підприємства "Гарантований покупець" (ідентифікаційний код 43068454).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку здійснити заміну відповідача у справі № 910/5893/25 Державне підприємство "Гарантований покупець" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Гарантований покупець".
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Гарантований покупець" слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5893/25 залишити без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 14.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Воскресенське-Терра" та Державним підприємством "Енергоринок" (правонаступником якого є Державне підприємство "Гарантований покупець") укладено договір № 16519/01.
До договору № 16519/01 від 14.02.2019 укладено ряд додаткових угод, зокрема, додаткові угоди від 13.03.2020 № 509/01/20, від 26.02.2021 №941/01/21.
Відповідно до п. 1.1. договору (у редакції додаткової угоди № 509/01/20 від 13.03.2020) продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі у Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).
Згідно з п. 2.1., 2.3. договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законами України "Про ринок електричної енергії'', "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.
Продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
Відповідно до п. 1.2. договору (у редакції додаткової угоди № 941/01/21 від 26.02.2021) гарантований покупець зобов`язується надавати, а продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується отримувати частку відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку або Порядку продажу електричної енергії споживачами.
Згідно з п. 3.3. договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим пупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам.
Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у наступні періоди: (1) у лютому - червні 2022 року - постанова № 1117 від 09.09.2022 (оприлюднена 12.09.2022); (2) у липні 2022 року - постанова № 1190 від 20.09.2022 (оприлюднена 21.09.2022); (3) у серпні 2022 року - постанова № 473 від 14.03.2023 (оприлюднена 15.03.2023); (4) у вересні - листопаді 2022 року - постанова № 946 від 15.05.2024 (оприлюднена 16.05.2024); (5) у грудні 2022 року - постанова № 896 від 08.05.2024 (оприлюднена 10.05.2024).
На виконання умов договору № 16519/01 від 14.02.2019 позивачем у лютому - грудні 2022 року гарантованому покупцю продано електричну енергію, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії: за лютий 2022 року від 28.02.2022 на суму 1 405 494,14 грн; за березень 2022 року від 31.03.2022 на суму 414 256,76 грн (з актом коригування від 30.09.2022 на суму -1745,05 грн); за квітень 2022 року від 30.04.2022 на суму 1 509 249,35 грн; за травень 2022 року від 31.05.2022 на суму 1 415 992,76 грн (з актом коригування від 16.03.2023 на суму -3197,69 грн); за червень 2022 року від 30.06.2022 на суму 1 652 239,96 грн; за липень 2022 року від 31.07.2022 на суму 4 317 492,72 грн (з актом коригування від 16.05.2024 на суму 28 231,82 грн); за серпень 2022 року від 31.08.2022 на суму 2 684 438,92 грн (з актами коригування від 17.05.2024 на суму 17 553,30 грн та від 21.02.2023 на суму - -14,15 грн); за вересень 2022 року від 30.09.2022 на суму 2 563 983,08 грн (з актами коригування від 20.04.2023 на суму 108,48 грн та від 30.04.2024 на суму 16 766,44 грн); за жовтень 2022 року від 31.10.2022 на суму 2 032 981,81 грн; за листопад 2022 року від 30.11.2022 на суму 801 867,96 грн; за грудень 2022 року від 31.12.2022 на суму 579 722,84 грн. Вказані акти підписані сторонами без зауважень та заперечень.
Спір між сторонами виник внаслідок того, що відповідач своєчасно не сплатив вартість отриманої електричної енергії у лютому - грудні 2022 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 9 582 709,53 грн. 
В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про ненастання строку оплати проданої позивачем за договором електричної енергії, посилаючись на те, що джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які ОСП (НЕК «Укренерго») сплачує гарантованому покупцю за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць, такий механізм розрахунку відображений в Порядку № 641; (2) згідно довідки ДП «Гарантований покупець» заборгованість НЕК «Укренерго» перед гарантованим покупцем у розрахунковому періоді складала 11 314 209 311,19 грн, а наявність такої заборгованості виключає виникнення зобов`язання гарантованого покупця з оплати вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії; (3) у зв`язку з наявною у позивача заборгованості перед відповідачем в розмірі 5 683 527,07 грн, яка складається з: 5 511 175,39 грн - суми частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії за період з 01.01.2021 по 30.04.2025 та 172 351,68 грн - послуги з відшкодування вартості відхилення за з 01.09.2022 по 26.05.2025, відповідач має право зменшити заявлену позивачем суму заборгованості на вказану - до 3 899 182,46 грн (9 582 709,53 грн - 5 683 527,07 грн) у відповідності до постанови № 332 від 25.02.2022 НКРЕКП. Також відповідач посилається на існування форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання за договором, що підтверджується листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислової палати України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань, регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (норми якого були чинними на час виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про ринок електричної енергії» та відповідними підзаконними нормативними актами.
Стаття 509 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належить забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються, зокрема, на гарантованого покупця.
Відповідно до частини другої статті 65 названого Закону гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу, або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.
Як встановлено судом, на виконання умов договору № 16519/01 від 14.02.2019 позивачем у лютому - грудні 2022 року гарантованому покупцю продано електричну енергію, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії: за лютий 2022 року від 28.02.2022 на суму 1 405 494,14 грн; за березень 2022 року від 31.03.2022 на суму 414 256,76 грн (з актом коригування від 30.09.2022 на суму -1745,05 грн); за квітень 2022 року від 30.04.2022 на суму 1 509 249,35 грн; за травень 2022 року від 31.05.2022 на суму 1 415 992,76 грн (з актом коригування від 16.03.2023 на суму -3197,69 грн); за червень 2022 року від 30.06.2022 на суму 1 652 239,96 грн; за липень 2022 року від 31.07.2022 на суму 4 317 492,72 грн (з актом коригування від 16.05.2024 на суму 28 231,82 грн); за серпень 2022 року від 31.08.2022 на суму 2 684 438,92 грн (з актами коригування від 17.05.2024 на суму 17 553,30 грн та від 21.02.2023 на суму - -14,15 грн); за вересень 2022 року від 30.09.2022 на суму 2 563 983,08 грн (з актами коригування від 20.04.2023 на суму 108,48 грн та від 30.04.2024 на суму 16 766,44 грн); за жовтень 2022 року від 31.10.2022 на суму 2 032 981,81 грн; за листопад 2022 року від 30.11.2022 на суму 801 867,96 грн; за грудень 2022 року від 31.12.2022 на суму 579 722,84 грн.
Як вбачається з наданих позивачем актів, з боку гарантованого покупця вказані акти підписано без зауважень та заперечень.
Доказів пред`явлення відповідачем заперечень щодо якості та кількості проданої позивачем електричної енергії за договором, а також претензій щодо повного та належного виконання позивачем умов договору до суду не надходило.
За таких обставин, за відсутності будь-яких претензій/зауважень відповідача щодо змісту актів купівлі-продажу електроенергії, суд дійшов висновку, що позивачем виконано прийняті на себе за договором зобов`язання з продажу електричної енергії, а відповідачем, в свою чергу, прийнято електричну енергію у вказаних обсягах без будь-яких зауважень.
Згідно з п. 10.1. Порядку № 641 (в редакції чинній до 29.07.2022) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7. та 8.8. глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Відповідно до п. 10.4. Порядку № 641 (в редакції чинній до 29.07.2022) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
Згідно з п. 11.4. Порядку № 641 (в редакції чинній з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від оператора системи передачі відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у наступні періоди: (1) у лютому - червні 2022 року - постанова № 1117 від 09.09.2022 (оприлюднена 12.09.2022); (2) у липні 2022 року - постанова № 1190 від 20.09.2022 (оприлюднена 21.09.2022); (3) у серпні 2022 року - постанова № 473 від 14.03.2023 (оприлюднена 15.03.2023); (4) у вересні - листопаді 2022 року - постанова № 946 від 15.05.2024 (оприлюднена 16.05.2024); (5) у грудні 2022 року - постанова № 896 від 08.05.2024 (оприлюднена 10.05.2024).
Суд зауважує, що спірні правовідносини між сторонами щодо остаточного розрахунку виникають не з моменту підписання між сторонами актів купівлі-продажу електроенергії, а саме з події, яка має неминуче настати - затвердження розміру вартості послуги НКРЕКП.
До затвердження рішення Регулятора щодо розміру вартості послуги у відповідному місяці у гарантованого покупця не виникає зобов`язання з остаточного розрахунку за електроенергію.
За висновком суду, у даному випадку застосуванню підлягають положення законодавства, які діяли на момент затвердження розміру вартості послуг відповідною постановою НКРЕКП.
Враховуючи вищевикладене, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставлену електричну енергію у лютому - червні 2022 року у строк до 14.09.2022 (включно), у липні 2022 року - до 23.09.2022 (включно), у серпні 2022 року - до 17.03.2023 (включно), у вересні - листопаді 2022 року - до 22.05.2024 (включно), у грудні 2022 року - до 16.05.2024 (включно).
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, всупереч умовам договору та Порядку № 641 відповідач не здійснив своєчасну оплату електричної енергії згідно актів купівлі-продажу електроенергії, у зв`язку з чим заборгованість відповідача з оплати проданої позивачем електричної енергії становить 9 582 709,53 грн.
При цьому, пункт 11.4. Порядку не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за "зеленим" тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.
Приймаючи до уваги умови укладеного сторонами договору та Порядку № 641, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати електричної енергії за спірний період станом на час розгляду справи є таким, що настав.
З огляду на наведене, беручи до уваги наявність підписаних актів купівлі-продажу електроенергії за спірний період (з урахуванням актів коригувань до них), зважаючи на зміст п. 11.4. Порядку № 641, у відповідача наявні всі передбачені законом підстави для сплати за поставлену електричну.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 9 582 709,53 грн. підлягають задоволенню. 
Щодо доводів відповідача про право на зменшення заявленої позивачем суми заборгованості до 3 899 182,46 грн у зв`язку з наявною у позивача перед відповідачем заборгованості у розмірі 5 683 527,07 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Так, постановою НКРЕКП від 03.04.2024 № 652, абзац третій підпункту 13 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» викладено у такій редакції: «Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення».
Водночас, дані положення не звільняють відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за відповідними договорами.
Колегія суддів враховує посилання відповідача на пункт 5 постанови НКРЕКП від 24 січня 2024 року № 178 "Про внесення змін до деяких постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", якою на відповідача покладено обов`язок забезпечити виконання положень глави 16 Порядку № 641 у частині врегулювання відносин щодо відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, які виникли в період з 08 вересня 2022 року по 26 січня 2024 року.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з вимогами погасити заборгованість за актами приймання передачі послуги з відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи на вказану вище суму.
Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що норма абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 Постанови № 332, якою відповідачу надано право зменшити рівень розрахунків із продавцем електричної енергії за "зеленим" тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, може бути застосована у позапроцесуальному порядку, зокрема, шляхом укладення відповідного правочину, в результаті якого відбулося б зарахування зустрічних однорідних вимог й у позивача відпали б підстави позову у відповідній частині.
Так само, у разі наявності у позивача заборгованості перед відповідачем, останнє не було позбавлено права й можливості заявити відповідні вимоги в межах цієї справи шляхом пред`явлення зустрічного позову. Однак, таким процесуальним правом відповідач не скористався.
А тому, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зменшення або зміни розміру заявлених у цій справі позовних вимог у частині спірної суми основного боргу.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2025 у справі № 910/7880/24, від 07.10.2025 у справі № 910/12271/24.
Щодо доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин, як підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язання за договором, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 617 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Із наведених приписів законодавства вбачається, що форс-мажорні обставини можуть не лише унеможливлювати виконання зобов`язання в цілому, а й обумовлювати неналежне виконання зобов`язання, в тому числі прострочення його виконання.
Верховний Суд аналізував окремі аспекти, пов`язані з форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), зокрема щодо тягаря доказування наявності непереборної сили, предмета (обсягу) доказування, відсутності у форс-мажорних обставин преюдиційного характеру, повідомлення іншої сторони про форс-мажор, наслідків неповідомлення або несвоєчасності такого повідомлення.
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (пункт 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (аналогічний висновок викладено в пункті 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).
Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
При цьому в постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
У постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 та від 07.06.2023 у справі № 906/540/22).
Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідач посилається на відкритий лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.
Суд зазначає, що наведений лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за укладеним між сторонами договором, а матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором, який би і підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати електроенергії.
При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність відкритого листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору.
В свою чергу відповідачем не було надано сертифікату про форс-мажорні обставини, який би встановлював наявність форс-мажорних обставин саме за договором № 16519/01 від 14.02.2019.
Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними; (3) для конкретного випадку.
Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.
Отже, окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків з оплати електричної енергії, проте жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставини відповідачем до матеріалів справи долучено не було.
Надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та задоволення позову. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.
На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.
Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Гарантований покупець" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5893/25 залишити без змін.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Здійснити заміну відповідача у справі № 910/5893/25 Державне підприємство "Гарантований покупець" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Гарантований покупець". 
2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5893/25 - залишити без задоволення.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5893/25 - залишити без змін.
4. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
5. Матеріали справи № 910/5893/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.05.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді В.В. Андрієнко

С.А. Гончаров