Cправа № 127/32134/25
Провадження № 2/127/7174/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
29 червня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Березовської О. А.,
за участі секретаря судового засідання Схабовської І. М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Люблінської В. М.,
розглянувши в залі суду у м. Вінниця у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В С Т А Н О В И В :
10.10.2025 до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Люблінська В. М., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, з ціною позову 6 985 070, 00 грн, та судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 2016 по 2018 роки у відповідача виникла заборгованість у розмірі 80 000, 00 доларів США, яку з метою недопущення негативних наслідків для відповідача, погасив позивач власними коштами, оскільки добре знав відповідача та мав дружні відносини з ним. 
Саме на цих умовах між позивачем та відповідачем був укладений договір позики №07/03 від 07.03.2019 та розписка про отримання коштів від 07.03.2019. Договір позики був укладений в присутності двох свідків громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим підтверджується добровільність волевиявлення сторін та відсутність будь-якого примусу.
Відповідно до договору позики від 07.03.2019 №07/03 та розписки про отримання грошей від 07.03.2019, позивачем протягом 2016-2018 років було сплачено борги за відповідача, що в сукупності склало суму боргу 80 000, 00 доларів США, які відповідач мав повернути 08.03.2025, строк в який відповідач мав повернути залишок суми позики. Згідно з умовами договору позики відповідач мав вносити плату за користування позикою щомісячно згідно з графіком погашення тіла позики – додаток №2 до договору позики. 
Також пунктом 1.2. договору позики передбачена плата за користування позикою у розмірі 1% в місяць на залишок позики.
Згідно з пунктом 2.1. Розділу 2 договору – строк надання позики становить шість років з моменту укладення договору. Відповідно до п. 3.4. договору відповідач мав повернути позикодавцю залишок суми позики наступного дня після закінчення строку, вказаного у п. 2.1. договору, тобто останній строк повернення усієї суми позики відповідачем позивачу – 08.03.2025. 
Також договором передбачена відповідальність за порушення умов договору. Пунктом 4.2. договору передбачено: якщо позичальник своєчасно не вніс плату за користування позикою, її частини чи всієї позики, останній зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України.
Пунктом 4.3. договору передбачено, що за прострочення повернення позики чи плати за користування позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми, яка прострочена, а також позичальник сплачує суму боргу з урахуванням подвійного індексу інфляції за весь час прострочення та 12% річних від простроченої суми, в порядку ст. 625 ЦК України.
Розписками про отримання коштів від 07.04.2019, 07.05.2019 та 07.06.2019 підтверджується, що відповідач фактично здійснив плату за користування позикою за три місяці у сумі 2 400, 00 доларів США. Заборгованість відповідача по договору позики від 07.03.2019 складає: 80 000, 00 доларів США – основний борг (в еквіваленті суми платежу за курсом долара США, виходячи з середнього готівкового курсу продажу долара США, що розміщений на сайті: http://finance.ua/ua/currency станом на 29.09.2025=41, 4789= 3 318 312, 00 грн) та 58 400, 00 доларів США – плата за користування позикою у розмірі 1% в місяць на залишок позики, розрахована у період з 07.03.2019 по 08.09.2025 (72 місяці*800 доларів США= 57 600 доларів США) та період з 08.03.2025 по 07.08.2025 (4 місяці*800 доларів США=3 200 доларів США) в еквіваленті суми платежу за курсом долара США, виходячи з середнього готівкового курсу продажу долара США, що розміщений на сайті: http://finance.ua/ua/currency станом на 29.09.2025=41, 4789=2 422 367, 76 грн, без урахування пені та 12% річних. 
Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, була направлена претензія відповідачу, але заборгованість за договором позики не погашена.
Позивач просить суд стягнути з відповідача 80 000, 00 доларів США – основний борг, що еквівалентно сумі платежу за курсом долара США, виходячи з середньо готівкового курсу продажу долара США, що розміщений на сайті: http://finance.ua/ua/currency станом на 29.09.2025, – 3 318 312, 00 грн; 58 400, 00 доларів США – плата за користування позикою у розмірі 1% в місяць на залишок позики, розрахована у період з 07.03.2019 по 08.09.2025 (72 місяці*800 доларів США=57 600 доларів США) та за період з 08.03.2025 по 07.08.2025 (4 місяці*800 доларів США=3 200 доларів США), що еквівалентно сумі платежу за курсом долара США, виходячи з середньо готівкового курсу продажу долара США, що розміщений на сайті: http://finance.ua/ua/currency станом на 29.09.2025 – 2 422 367, 76 грн; пеню у розмірі 897 118, 83 грн, розраховану з 08.03.2025 по 07.09.2025; 12% річних у розмірі 347 271, 81 грн, розраховані у період з 08.03.2019 по 07.09.2025; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35 000, 00 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 15 140, 00 грн. 
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 10.10.2025 головуючим суддею визначено суддю Березовську О. А. 
Відповідь №1889513 з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 згенерована судом 14.10.2025.
Ухвалою суду від 07.11.2025 вище вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання.
Копія ухвали суду, позовна заява з додатками та судова повістка були одержані відповідачем 30.12.2025 (а. с. 39). 
Ухвалою суду від 19.02.2026 закрите підготовче провадження в цивільній справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Відповідач не скористався своїм правом надати суду відзив на позовну заяву, інші заяви та клопотання від відповідача суду не надходили. 
Відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 50, 59, 62). Кореспонденція суду повернулась неврученою 30.03.2026, 22.04.2026, 13.05.2026 з відміткою відділення АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній».
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, суд розцінює відповідача як такого, що повідомлений про слухання справи судом. 
Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошує, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України» (рішення від 03.04.2008, заява №3236/03)).
Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Справа перебуває в провадженні суду з 10.10.2025, розгляд справи по суті розпочався 13.04.2026. Враховуючи, що справа досить тривалий час знаходиться в провадженні суду, враховуючи, що відповідачу було відомо про це судове провадження, він був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом, повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, керуючись частиною 3, 4 статтею 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.
11.05.2026 від представника позивача, адвоката Люблінської В. М., на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просила суд, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та документів. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 клопотання адвоката підтримав.
Суд постановив відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що з відповідачем вони були компаньйонами, відповідач ввійшов в його довіру, мав багато боргів, заставлене майно своє та родичів, позивач погасив борги відповідача перед банком та перед фізичними особами. Відповідач повернув йому 5 000 доларів США з 85 000 доларів США, якими позивач погасив борги відповідача, потім перестав віддавати борг, тому вони уклали цей договір позики, розстрочили борг до 08.03.2025, відповідач підписав розписку в присутності двох свідків. Свідки були запрошені, щоб підтвердити, що добровільно, а не примусово відповідач підписує документи.
07.03.2019 позивач 80 тисяч доларів відповідачу не передавав, кошти передавались раніше, було декілька розписок на ці кошти, суми по всім розпискам склали за мінусом 5 тис. доларів США, які відповідач повернув, і на залишок позивач та відповідач підписали договір позики та відповідач підписав розписку про отримання коштів, які були йому надані позивачем раніше. 
Позивач стверджує, що кошти надавав відповідачу в гривнях, а він погашав борг перед банком та інші борги. В розписці вказали еквівалент в доларах США.
Відповідач займався підприємницькою діяльністю, був зареєстрований як фізична особа-підприємець, основна сума боргів, яку погасив позивач, у відповідача виникла у зв`язку з підприємницькою діяльністю. 
Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позові.
Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд встановив таке. 
07.03.2019 між сторонами був укладений договір позики, відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_1 надав в порядку і на умовах, визначених цим договором, ОСОБА_2 відсоткову позику у сумі 80 000 доларів США для власних потреб, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. 
Плата за користування позикою встановлюється 1% в місяць на залишок позики. Плата за користування позикою передається позикодавцю від позичальника з рук в руки до 4-го, 12-го, 25-го числа місяця, відповідно до графіку, додаток №1, що пройшов з письмовою фіксацією передачі коштів. Строк надання позики позичальнику становить шість років з моменту укладення договору позики (пункти 1.2.,1.3., 2.1. договору позики).
Відповідно до п. 3.3. підтвердженням отримання позики позичальником є розписка, видана позикодавцю. Попередні розписки та фінансові документи втрачають юридичну силу.
По закінченню строку, вказаного в п. 2.1. цього договору, позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути залишок суми позики. Підтвердженням повернення позики є передача розписки позикодавцем позичальнику. Позика повертається частинами протягом терміну, викладеному в додатку №2 з фіксацією суми повернутої позики і розпискою та зменшенням плати за користування (пункти 3.4., 3.6., 3.7. договору позики).
Відповідно до п. 4.2., 4.3. договору позики, якщо позичальник своєчасно не вніс плату за користування позикою, її частини чи всієї позики, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка розраховується від дня, коли кошти мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За прострочення повернення позики чи плати за користування позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена за перший день прострочення, а також позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 12% річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України.
Договір позики крім сторін, підписаний ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт вчинення правочину (а. с. 5-6).
З розписки про отримання грошей, підписаної відповідачем 07.03.2019, яка є додатком до договору позики 07/03 від 07.03.2019 вбачається, що ОСОБА_2 підтверджує, що отримав позику в сумі 80 000, 00 доларів США протягом 2016-2018 років від ОСОБА_1 на виконання договору позики, укладеного між ними №07/03 від 07.03.2019 (а. с. 7).
Оригінали договору позики та розписки долучені до матеріалів цивільної справи ( а. с. 63-65).
Додатки №1 та №2 до договору позики 07/03 від 07.03.2019 суду не надані.
З розписок про отримання грошей від 07.04.2019, 07.05.2019, 07.06.2019, наданих та підписаних ОСОБА_1 , вбачається, що ним отримана від ОСОБА_2 плата за користування позикою за договором позики, укладеним між ними №07/03 від 07.03.2019, за березень, квітень, травень 2019 року в сумі по 800 доларів США (а. с. 8).
27.09.2025 представник позивача ОСОБА_6 направила засобами поштового зв`язку відповідачу претензію про порушення договору позики від 07.03.2025 №07/03, в якій вимагала у строк чотири календарні дня з моменту отримання претензії погасити заборгованість за основним боргом у сумі 80 000, 00 доларів США та 58 400, 00 доларів США – плата за користування позикою у розмірі 1% в місяць на залишок позики, розрахований з 07.03.2019 по 07.09.2025, шляхом повернення готівкою із рук позичальника в руки позикодавця, як це передбачено договором позики (а. с. 22-24).
Відповідно до результатів безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 26.07.2021 за власним рішенням здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ( а. с. 25). 
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Отже, судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. 
Наданий суду позивачем договір позики містить всі істотні умови договору позики та свідчить про додержання сторонами його форми, встановленої зазначеними вище нормами ЦК України. Також суду надана розписка позичальника, яка з огляду на реальний характер договору позики, є доказом факту передачі грошової суми позичальнику. Договором встановлена плата за користування грошовими коштами в розмірі 1% в місяць на залишок позики.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Главою 50 ЦК України передбачений перелік підстав припинення зобов`язань, у тому числі виконання зобов`язання, проведеного належним чином.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача, свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане. Жодних доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позики, в тому числі розписок позивача або квитанцій, платіжних інструкцій про грошові перекази коштів позивачу, відповідач суду не надав. Позивач визнає, що одержав від відповідача плату за користування позикою за березень, квітень, травень 2019 року, надав суду відповідні розписки. 
Строк платежу за договором позики настав, тому позовні вимоги про стягнення позики в сумі 3 318 312, 00 грн, що є еквівалентом 80 000, 00 доларів США станом на 29.09.2025, підлягають задоволенню. Суд враховує, що з відкритих джерел мережі інтернет вбачається, що курс Національного банку України станом на 29.09.2025 (дата вказана позивачем в позовній заяві) становив 41, 4789 грн за 1 долар США.
Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. На це вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах: Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.04.2018 у справі № 916/1435/17, Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, що стягненню підлягає грошова сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову.
В цій справі суд враховує положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якою встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач в позовній заяві просить суд стягнути в гривні, визначений в договорі позики еквівалент в іноземній валюті, і вказує офіційний курс валюти станом на 29.09.2025, суд відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог.
Щодо вимог позивача про стягнення плати за користування позикою у розмірі 1% в місяць на залишок позики в сумі 58 400 доларів США, розрахованої за період з 07.03.2019 по 08.09.2025 (72 місяці*800 доларів США= 57 600 доларів США) та за період з 08.03.2025 по 07.08.2025 (4 місяці*800 доларів США=3 200 доларів США), що еквівалентно станом на 29.09.2025 сумі 2 422 367, 76 грн суд зазначає таке.
Судом перевірений вище зазначений розрахунок процентів за користування позикою. 
Проценти мають розраховуватися за період 07.03.2019 по 07.03.2025 включно за мінусом сплачених відповідачем 2 400, 00 доларів США. 
Розрахунок здійснюється судом за формулою:
Сума процентів за користування позикою = С x Z x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Z - відсоток річних, зазначений в договорі, Д – кількість прострочених днів.
За період з 07.03.2019 по 31.12.2019: 80 000, 00 доларів США x 12 % x 300 : 365 : 100=
7 890,41 доларів США.
За період з 01.01.2020 по 31.12.2020: 80 000, 00 доларів США x 12 % x 366 : 366 : 100=9 600, 00 доларів США.
За період з 01.01.2021 по 31.12.2023: 80 000, 00 доларів США x 12 % x 1095 : 365 : 100= 28 800, 00 доларів США.
За період з 01.01.2024 по 31.12.2024: 80 000, 00 доларів США x 12 % x 366 : 366 : 100=9 600, 00 доларів США.
За період з 01.01.2025 по 07.03.2025: 80 000, 00 доларів США x 12 % x 66 : 365 : 100=1 735,89 доларів США.
Всього проценти за користування позикою становлять за цей період 57 626, 30 доларів США. З урахуванням сплачених відповідачем 2 400 доларів США заборгованість з процентів за користування позикою становить – 55 226, 30 доларів США, що еквівалентно 2 290 726, 18 грн за курсом 41, 4789 грн за 1 долар США станом на 29.09.2025.
Щодо вимоги про стягнення пені у сумі 897 118, 83 грн та 12% річних у сумі 347 271, 81 грн, розрахованих за період з 08.03.2025 по 07.09.2025 відповідно до умов договору позики та ст. 625 ЦК України суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. 
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі ( ч. 1 ст. 547 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами), неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Станом на дату ухвалення рішення воєнний стан не припинено.
Як вбачається з договору позики сторони у письмовій формі встановили в договорі неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України як спосіб забезпечення виконання зобов`язання, та передбачили відповідальність за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України – сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 12% річних від простроченої суми (п. 4.2. договору позики). 
Позивачем визначено період, за який він просить стягнути неустойку та 12% річних - за період з 08.03.2025 по 07.09.2025 як вбачається з розрахунку. Проте під час пред`явлення цих вимог, позивач не врахував положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Нараховані позивачем суми підлягають списанню позикодавцем. Суд не здійснював перевірку правильності розрахунку, у зв`язку з безпідставністю вимоги.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 має бути стягнута заборгованості за договором позики в сумі 5 609 038, 18 грн, яка включає 3 318 312, 00 грн – сума позики, 2 290 726, 18 грн – заборгованість за процентами за користування позикою за період з 07.03.2019 по 07.03.2025 включно.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги.
Згідно з ч. 2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з договору №22092502 про надання професійної правничої допомоги від 22.09.2025, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ПРАВОВИЙ ЛІДЕР», виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/ правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п. 1.2. цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.
Відповідно до п. 1.2. цього договору перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: підготовка та подання позову до суду. 
Розмір оплати за виконання юридичних послуг/ правової допомоги, зазначених в п. 1.2. договору становить 20 000, 00 грн; виплачується замовником в такі строки – оплата 5 000, 00 грн (п. 3. 1. договору №22092502) (а. с. 27-28).
З Акту приймання-передачі наданих послуг №22092502 до договору про надання юридичних послуг/правової допомоги №22092502 від 30.09.2025 вбачається, що ТОВ «ПРАВОВИЙ ЛІДЕР» та ОСОБА_1 склади цей акт про те, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги/ правову допомогу щодо: підготовки та подання позову до суду. Вартість послуг виконавця за цим актом 20 000, 00 грн (а. с. 26).
Також суду надано копію ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №22092502 від 22.09.20025 у Вінницькому міському суді Вінницької області адвокатом Люблінською В. М., який виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ВН №000696 на ім`я адвоката Люблінської В. М. (а. с.29, 30).
В судовому засіданні під час дослідження судом вище зазначених доказів, що підтверджують витрати на правничу допомогу, адвокат Люблінська В. М. пояснила суду, що представництво в суді позивача адвокат здійснює на підставі ордеру, а від оплачених позивачем ТОВ «ПРАВОВИЙ ЛІДЕР» послуг адвокат одержує певний відсоток.
Згідно з ч. 2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи підлягають розподілу витрати на правничу допомогу саме адвоката. Позивачем надані суду докази, що правова допомога на суму 20 000, 00 грн з підготовки та подання позову до суду йому надавалась ТОВ «ПРАВОВИЙ ЛІДЕР», яке не має статусу адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання. Жодних доказів (договорів, актів, рахунків, переліку послуг (робіт), виконаних адвокатом тощо) щодо надання адвокатом Люблінською В. М. правничої допомоги позивачем суду не надано. 
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката входить до предмета доказування у справі, встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. 
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000, 00 грн та 15 000, 00 грн за представництво інтересів в суді у зв`язку з їх недоведеністю. 
В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 12 157, 42 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (80, 30%). Оплата судового збору позивачем в сумі 15 140, 00 грн підтверджується квитанціями від 02.10.2025. 
Керуючись статтями 2-5, 10, 76-81, 133, 141, 263-265, 268, 272, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, статтями 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 5 609 038, 18 грн, яка включає 3 318 312, 00 грн – сума позики, 2 290 726, 18 грн – заборгованість за процентами за користування позикою за період з 07.03.2019 по 07.03.2025 включно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 12 157, 42 грн. У стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 35 000, 00 грн – відмовити.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складений 29.06.2026.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя        Олена БЕРЕЗОВСЬКА