Справа № 168/420/26
Провадження № 3/168/231/26 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року сел. Стара Вижівка

Суддя Старовижівського районного суду Волинської області Малюта А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД № 3 (сел.Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
жителя 
АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:

07 травня 2026 року о 02.22 год. ОСОБА_1 в сел.Стара Вижівка, по вул.Соборності,24, Ковельського району Волинської області, керував автомобілем «Сеат», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. А саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. 
Чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
26 травня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Годнюк С.М. подав клопотання про закриття провадження у справі. Оскільки час відображений в протоколі не співпадає із часом, зазначеним у рапорті працівника поліції. Також працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 про відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП у разі проходження медичного огляду «завтра», а не в межах двох годин. Та не роз`яснено, які саме пункти ПДР України ним порушено. Крім цього, вказав на розбіжності номеру відеозапису, вказаного в протоколі про адмінправопорушення та в долучених матеріалах справи (назви відеофайлів). Тому просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адмінправопорушення. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Годнюк С.М. своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, з підстав, зазначених в клопотанні. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Годнюка С.М., суд висновує таке.
Суд безпосередньо в судовому засіданні дослідив відеозапис з місця події. Встановлено, що працівниками поліції постійно пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі – Старовижівській лікарні. Водій на початку розмови погодився пройти огляд. Проте, у процесі підготовки до тестування водій змінив свою поведінку, почав затягувати час та у відповідь на законні вимоги інспектора здійснити огляд багаторазово заявив: «давайте це питання вирішувати завтра». На що показав свій телефон, та його дзвінки до «керівництва працівників поліції». При цьому, поліцейський після роз`яснення ним ОСОБА_1 його прав та обов`язків, тричі наголосив про його відповідальність у разі відмови від негайного проходження медичного огляду, вказав норму КУпАП та пункт ПДР України.
Також з відеозапису встановлено, що працівники поліції запитали ОСОБА_1 чи буде він ставити підпис на протоколі та давати пояснення. На що останній добровільно поставив свій підпис. Зауважень до протоколу не зазначив.
Згідно з частиною 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Положеннями частин 3,4 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до пунктів 6,7  Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735 Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України (надалі- Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Згідно з пунктами 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103,водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
За змістом статті 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, процедура огляду та направлення до медичного закладу здійснюється негайно, а сам огляд у лікарні обмежений суворим строком — не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав. Пропозиція ОСОБА_1 ««давайте завтра проходити огляд» прямо суперечить превентівній та фіксуючій меті інституту забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки алкогольні чи наркотичні речовини мають властивість природного виведення з організму з часом, перенесення огляду на наступну добу робить процедуру недійсною в силу закону та нівелює її суть. Тому такі дії водія суд кваліфікує як ухилення (відмову) від проходження огляду.

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що водій не відмовлявся від огляду, та розцінює їх як лінію захисту з метою уникнення відповідальності. Огляд на стан сп`яніння є обмеженою в часі процедурою, яка має бути проведена негайно (не пізніше 2 годин з моменту виявлення ознак). Пропозиція особи перенести процедуру на наступну добу («давайте завтра») об`єктивно унеможливлює встановлення стану сп`яніння через природні процеси виведення речовин з організму. Таким чином, висловлювання «давайте завтра» є завуальованою формою відмови (ухилення) від виконання законної вимоги поліцейського. Вирішальним для кваліфікації є кінцеве волевиявлення водія на момент завершення процедури, яке зафіксоване як ухилення від тесту.
Працівники поліції діяли в межах повноважень, роз`яснили водієві наслідки такої поведінки, проте водій свою позицію не змінив. 
Крім того, зі змісту відеофайлу чітко вбачається наявність у ОСОБА_1 явних зовнішніх ознак сп`яніння, які повністю відповідають зафіксованим у протоколі. Зокрема, на відео зафіксовано, що мова водія є суттєво уповільненою, нечіткою та змазаною, особа несвоєчасно реагує на запитання працівників поліції, а її координація рухів є помітно порушеною. Зазначені обставини в їх сукупності додатково переконують суд у тому, що пропозиція водія відкласти огляд («давайте завтра») була викликана саме прагненням приховати свій очевидний стан сп`яніння від належної фіксації у встановлений законом спосіб, що свідчить про свідоме ухилення від процедури.
Судом встановлено, що час, зазначений в протоколі (02.22 год. 07 травня 2026 року), співпадає із часом у відеозаписах. Тому, твердження адвоката Годнюка С.М. про те, що відображений в протоколі час не співпадає із часом, зазначеним у рапорті працівника поліції, є безпідставним та спростовується матеріалами справи. 
Крім цього, посилання адвоката Годнюка С.М., що нумерація відеозаписів у протоколі різниться із назвою відеозапису при їх відтворенні, суд вважає їх формальними. Бо відеозапис, наданий поліцейським у судове засідання, є безперервним, чітким та повністю відтворює всю хронологію, деталі та обставини зафіксованої події без перерв.
Так, у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.
Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.
Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.
Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.
Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. 
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».
При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.
Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд на визначення стану сп`яніння, кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд звертає увагу і на те, що правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Згідно з довідками СПД № 3 (сел.Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 . До адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП протягом року не притягувався.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (пункт 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України .
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами. А саме: протоколом серії ЕПР1 № 659222 від 07 травня 2026 року, рапортами працівників поліції від 07 травня 2026 року, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та відеозаписом події правопорушення з нагрудної камери поліцейського. Наданий відеозапис є належним i допустимим доказом в справі, оскільки в повному обсязі відображає відомості про вчинення правопорушення.
Отже, враховуючи вищевказане, а також те, що будь-яких порушень при провадженні справи про адмінправопорушення з боку працівників поліції при перегляді відеозаписів судом не встановлено, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за вищевикладених обставин.
Відповідно до статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено. 
З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобам.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.
Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладене таке стягнення сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 33, 40-1, 130, 283, 284, 289, 294, 301, 304 КУпАП,
суддя
П О С Т А Н О В И В:

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  стягнення - штраф у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Реквізити сплати штрафу: рахунок отримувача: UA278999980313000106000003544 ; код ЄДРПОУ: 38009371.
У разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови після набрання нею законної сили, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до частини 2 статті 308 КУпАП у ході примусового виконання постанови суду штраф стягується у подвійному розмірі.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) гривень за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя	  	А.  В.  Малюта