П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/724/26
Провадження № 3/348/199/26

19 травня 2026 року  м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., за участю прокурора Соломчака Ю.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Романишина Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, працюючого юристом Управління освіти, культури, молоді та спорту Пасічнянської сільської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
У с т а н о в и в :
Відповідно до наказу № 1265/03 від 13.07.2021 року «Про особовий склад» ОСОБА_1 вважати таким, що 13.07.2021 року працює на посаді головного державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), із збереженням 8 рангу державного службовця в межах категорії «В».
Згідно наказу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 985/03 від 29.12.2022 р. «Про найменування посад» вважати ОСОБА_1 таким, що з 29.12.2022 року обіймає посаду головного державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
За таких обставин ОСОБА_1 , відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону - як на державного службовця.
Відповідно до наказу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 971/03 від 12.04.2023р. «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , звільнено з посади головного державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 21.04.2023.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 статті 45 Закону, передбачено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно вимог роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо фінансової доброчесності застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.11.2023 № 4, декларація особи, яка припиняє діяльність (декларація «при звільненні») - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності. Декларація «при звільненні» подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.
Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.
Пунктом 1 частини 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» фізичні особи подають документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період обов`язку подати документи.
Згідно абзацу 15 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 30.01.2024 о 10:23 год. подав декларацію при звільненні за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року, однак обов`язку подання вищевказаної у останнього не було, оскільки ОСОБА_1 звільнено із займаної тільки 21.04.2023 року.
При цьому встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно, а саме 13.03.2025 подав декларацію «При звільненні» за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2023 по 21.04.2023 р.
Оскільки ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, як на державного службовця, то граничною датою подання ним декларації «При звільненні» є 31.01.2024.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме в строк до 01.02.2024, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями (При звільненні), а фактично подав дану декларацію 13.03.2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 159 від 13.05.2026 (а.с.2-7), наказом № 152-К від 02.04.2007, виданого Головним управлінням юстиції Івано-Франківської області «Про призначення ОСОБА_1 » (а.с.24), наказом № 971/03 від 12.04.2023, виданим Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції «Про звільнення ОСОБА_1 » (а.с.27зв), листом управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій (а.с.9-10), додатком дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" ОСОБА_1 (а.с.11-22).
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що в січні 2024 року він подавав декілька майнових декларацій: за 2021 рік, за 2022 рік та при звільненні. Однак, в декларацію про звільнення він помилково вніс дані за 2022 рік, з не за 2023. Умислу на неподання декларації у нього не було. Після отримання листа з НАЗК в 2025 році він в десятиденний строк заповнив та 13.03.2025 подав декларацію «при звільненні» із відомостями за 2023 рік. 
Захисник Романишин Д.М. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки про неподання ОСОБА_1 декларації при звільненні НАЗК було відомо ще 07.02.2024, а протокол про адміністративне правопорушення був складений після спливу двох років. В даному випадку немає всіх складових адміністративного правопорушення, а саме, умислу. Є помилка, оскільки ОСОБА_1 вчасно подав декларацію при звільненні, однак помилково вніс в неї відомості не за 2023 рік, а за 2022 рік.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено: правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підпадає під перелік осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
ОСОБА_1 декларація при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, була подана 13.03.2025.
Встановлені судом обставини та докази не спростовані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Що стосується тверджень захисника ОСОБА_1 адвоката Романишина Д.М. щодо спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.
Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є 13.03.2025 – день несвоєчасного подання декларації.
Фактичним моментом виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід вважати дату з`ясування всіх даних, необхідних для того, щоб установити всі необхідні ознаки складів правопорушень, передбачених у цій статті, що є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення (лист Комітету ВР України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності від 11.09.2018 № 04-18/10-1584).
Також згідно листа Верховного суду на ім`я Голови НАЗК № 1089/0/2-21 від 09.04.2021 щодо аналізу проблемних питань, які виникають під час судової практики встановлено, що моментом виявлення правопорушення пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою особою.
Таким чином, фактичним моментом виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого у ст. 172-6 КУпАП, є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності (або відсутності) ознак складу правопорушення, що співпадає з датою складання протоколу - 13.03.2026.
Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
В судовому засіданні встановлено, що адміністративне правопорушення вчинене 13.03.2025, таким чином станом на день розгляду справи в суді не пройшло двох років з моменту вчинення правопорушення, та шести місяців з дня його виявлення.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. 
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє. 
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції. 
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП .
На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. на користь держави.
На підстав викладеного та керуючись ст. 23, 35, 38, 40-1, 172-6, 245, 251, 268, 280, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави (отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN) UA148999980313070149000009001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення № 159 від 13.03.2026).
Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно зі ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).
Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду 
Івано-Франківської області   О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 20.05.2026.