Справа № 930/548/26
№2/930/797/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1  до Райгородської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Райгородської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нові Хологори Бричанського району Республіки Молдова, де на той час проживали її батьки. Її батьками є: батько — ОСОБА_2 та мати — ОСОБА_3 .
Батько позивачки — ОСОБА_2 , 1947 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Ситківці Гайсинського району Вінницької області у віці 73 років. На час смерті він проживав та був зареєстрований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті батька, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини, що підтверджується відповідною довідкою Райгородської сільської ради Гайсинського району.
Як стало відомо позивачці лише нещодавно, покійний ОСОБА_2 мав право власності на земельну ділянку (пай), яка розташована на території колишньої Джуринецької сільської ради Немирівського району.
На відповідне звернення позивачки відділ № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надав архівну копію Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 160031, виданого 20 грудня 1999 року Джуринецькою сільською радою Немирівського району, який підтверджує, що за покійним ОСОБА_2 рахується земельна ділянка загальною площею 2,04 га. Також було надано витяг з Державного земельного кадастру, відповідно до якого кадастровий номер зазначеної земельної ділянки — 0523083200:02:001:0157.
Під час звернення до державного нотаріуса з наявними документами позивачці було повідомлено, що відсутність оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
У зв`язку з наведеним позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 10.03.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Райгородської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
24.04.2026 року на електронну адресу суду від представника відповідача — Райгородської сільської ради — надійшла заява про розгляд справи без участі представника, у якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечують.
27.04.2026 року через канцелярію суду позивачка подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, а позовні вимоги — задовольнити у повному обсязі.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Дослідивши докази у справі, суд встановив, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується наданими суду доказами.
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого відкрилася спадщина.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 160031 від 20 грудня 1999 року, виданий Джуринецькою сільською радою Немирівського району, копія якого міститься в матеріалах справи. Вказаний державний акт підтверджує виникнення у спадкодавця права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 2,04 га, розташовану на території колишньої Джуринецької сільської ради Немирівського району Вінницької області.
Крім того, наданим суду витягом з Державного земельного кадастру підтверджується, що зазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0523083200:02:001:0157.
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 був власником вказаної земельної ділянки, а тому право на неї входить до складу спадщини та може бути успадковане спадкоємцем у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України діти спадкодавця належать до спадкоємців першої черги за законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Судом також встановлено, що позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку через відсутність оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи в праві набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами, оскільки судом встановлено факт належності спірної земельної ділянки спадкодавцю, прийняття позивачкою спадщини та неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316,328,392,1216-1218,1225, 1261-1262, 1268 ЦК України, ст. ст. 12,13,76-82,89, 200, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Ситківці Гайсинського району Вінницької області, на земельну ділянку, загальним розміром 2.0445 га. кадастровий номер 0523083200:02:001:0157, яка розміщена на території Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області (колишньої Джуринецької сільської ради Немирівського району), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку був виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН N? 160031 на ім?я ОСОБА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко