ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 травня 2026 року 	Справа № 160/11217/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у 
Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського 
міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
про визнання протиправною бездіяльністю, скасування повідомлення та 
зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
29.04.2026 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність (та/або дії) Другого Правобережного відділу ДВС щодо неприйняття до виконання виконавчого документа у справі №160/36636/25;
- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання;
- зобов`язати відповідача прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №160/36636/25: зобов`язано орган ДВС вчинити дії щодо розгляду заяви позивача; рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Позивач неодноразово звертався до органу ДВС із заявами про відкриття виконавчого провадження та виконання судового рішення. Станом на момент звернення до суду: виконавчий документ не був прийнятий до виконання; орган ДВС двічі фактично відмовив у відкритті виконавчого провадження; надані відмови ґрунтувались на формальних підставах, які не передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Після подання первинного позову орган ДВС виніс нове повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, посилаючись на “підвідомчість” та внутрішні положення Інструкції. Відповідач, повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання: вийшов за межі повноважень, визначених Законом; застосував підстави, які не передбачені ст. 4 Закону №1404-VIII; фактично створив додаткову, не передбачену законом стадію “перевірки” судового рішення. Посилання на Інструкцію Міністерства юстиції не може змінювати або розширювати вимоги Закону. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
05.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
13.05.2026 року від Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач 23.04.2026 подав на примусове виконання до відділу ДВС виконавчий лист № 160/36636/25, виданий 16.02.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2025 року про прийняття до примусового виконання виконавчий лист № 160/15487/25 виданого 28.11.2025 року та відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом. Також, відповідач зазначив, що повідомленням державного виконавця від 28.04.2026 № 80839027, керуючись п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки Відділ ДВС не може приймати на примусове виконання виконавчі документи, в яких цей самий відділ ДВС є боржником. Відповідно до чинного законодавства України, виконавчі документи, де боржником є районний (міський, районний у місті) відділ державної виконавчої служби, виконуються не цим же відділом, а іншим органом ДВС вищого рівня. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
13.05.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що посилання відповідача на Інструкцію Міністерства юстиції України та внутрішні роз`яснення не можуть змінювати імперативні норми закону та обмежувати право позивача на реальне виконання судового рішення. Також, позивач зазначив, що відповідач протиправно послався на п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII як на підставу повернення виконавчого документа, оскільки зазначена норма передбачає повернення виконавчого документа у випадку, коли: “документ подано не за місцем або не за підвідомчістю виконання”. У зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідач не довів і не обґрунтував належним чином, що виконавчий документ подано до органу, який взагалі не входить до системи компетентних органів виконання. Оскільки, йдеться не про відсутність компетенції системи органів ДВС, а виключно про внутрішній розподіл функцій між її структурними підрозділами і такі обставини не є передбаченою законом підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.
13.05.2026 року від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що постановою начальника відділу ДВС від 13.05.2026 було скасовано Повідомлення старшого державного виконавця Кравченка Є.С. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання" від 19.12.2025 №79788862. Крім того, постановою старшого державного виконавця Кравченка Є.С. від 13.05.2026 було відкрито виконавче провадження № 79788862 з примусового виконання виконавчого листа № 160/15487/25, виданого 28.11.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2025 року. У зв`язку з чим, на сьогоднішній день відсутній предмет спору в рамках адміністративної справи №160/11217/26.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року у справі № 160/36636/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними дій – задоволено частково та ухвалено:
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченка Євгена Сергійовича щодо повернення виконавчого листа у справі № 160/15487/25 без прийняття до виконання;
- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 19.12.2025 № 79788862/9;
- зобов`язати Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2025 року про прийняття до примусового виконання виконавчий лист № 160/15487/25 виданого 28.11.2025 року та відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом;
- у задоволенні решти вимог – відмовити.
21.04.2026 року ОСОБА_1 подав на примусове виконання до відділу ДВС виконавчий лист № 160/36636/25, виданий 16.02.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2025 року про прийняття до примусового виконання виконавчий лист № 160/15487/25 виданого 28.11.2025 року та відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом.
Повідомленням державного виконавця Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 28.04.2026 № 80839027, керуючись п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. Також, у повідомленні зазначено, що дана категорія виконавчого провадження відноситься до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Пункт 4 Розділу І Інструкція з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мін`юсту № 512/5) чітко визначає підвідомчість справ. Саме ця норма встановлює, що Відділи примусового виконання рішень (ВПВР) при міжрегіональних управліннях виконують рішення, де: Сума стягнення становить від 10 до 20 мільйонів гривень (або еквівалент в іноземній валюті). Боржником є територіальний орган центрального органу виконавчої влади, місцева державна адміністрація, міська чи районна рада. Виконуються рішення про видворення іноземців або осіб без громадянства. Керуючись п.10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання.
Позивач вважає бездіяльність (та/або дії) Другого Правобережного відділу ДВС щодо неприйняття до виконання виконавчого документа у справі №160/36636/25 та повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частинами 1, 3 статті 24 №1404-VIII визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1403-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Відповідно до ст.6 Закону № 1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України та органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Інструкція №512/5, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пункт 3 Розділу І Інструкції №512/5 визначає, що органами державної виконавчої служби є:
Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);
відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;
відділи державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Розділу І Інструкції №512/5, Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:
боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;
сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
У пункті 6 Розділу І Інструкції №512/5 зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції №512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено критерії підвідомчості рішень Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, зокрема, за місцем знаходження боржника або майна та за суб`єктним статусом боржника виконавчого провадження.
Судом зі змісту оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу встановлено, що виконавчий документ направлений не за підвідомчістю, оскільки виконання вказаного виконавчого листа підвідомче Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.
Як вже зазначено судом вище, абзацом 5 пункту 4 Розділу І Інструкції №512/5 визначено перелік умов, за наявності яких виконавчий документ підвідомчий виключно Відділам примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, зокрема, у разі якщо: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
Як вбачається з виконавчого листа №160/36636/25, виданого 16.02.2026 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, боржником у даній справі визначено Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), правонаступником якого є Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
У зв`язку з чим, на переконання суду відповідачем правомірно прийнято оскаржуване повідомлення та зазначено відділ примусового виконання рішень, якому підвідомче виконання зазначеного виконавчого листа. 
Посилання відповідача на Інструкцію у редакції, яка втратила чинність не спростовує висновок, щодо наявності підстав повернення виконавчого листа.
При цьому, суд вважає помилковим посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України від 06.04.2005 № 25-32/735 щодо підвідомчості судових рішень про стягнення коштів з органів ДВС, згідно якого виконавчі провадження про стягнення коштів з територіальних органів державної виконавчої служби підвідомчі підрозділам примусового виконання рішень відповідних регіональних управлінь юстиції, оскільки в даному виконавчому листі стягнення не є предметом.
Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками відповідача стосовно того, що Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відноситься до суб`єктів, які визначені пунктом 4 розділу I Інструкції №512/5, тому виконавчий документ підлягає пред`явленню на виконання до Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, а тому спірне повідомлення від 28.04.2026 №80839027 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є законним та правомірним.
Наведені у позовній заяві аргументи на законність вказаного рішення державного виконавця не впливають та не дають суду підстав для визнання його протиправним і скасування.
Згідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (49128, місто Дніпро, вул.Кондратюка Юрія, будинок 108, код ЄДРПОУ 44896456) про визнання протиправною бездіяльністю, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв