УХВАЛА

01 липня 2026 року 
м. Київ
справа №160/8489/23
адміністративне провадження №К/990/24943/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів: Жука А.В., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року
у справі № 160/8489/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , третя особа - НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_4 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 30.09.2022 по 09.11.2022 року, з 15.11.2022 по 09.12.2022 року, з 15.12.2022 по 07.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 30.09.2022 по 09.11.2022 року, з 15.11.2022 по 09.12.2022 року, з 15.12.2022 по 07.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 30.09.2022 по 09.11.2022 року, з 15.11.2022 по 09.12.2022 року, з 15.12.2022 по 31.12.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 30.09.2022 по 09.11.2022 року, з 15.11.2022 по 09.12.2022 року, з 15.12.2022 по 31.12.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 в адміністративній справі №160/8489/23 скасовано та прийнято у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2026 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
01 червня 2026 року до Верховного Суду касаційна скарга надійшла повторно.
У тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що на теперішній час позивач проходжу військову службу та є діючим військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України. Так перебування в зоні ведення активних воєнних дій позивач вважає, що є саме тією об`єктивно непереборною обставиною, яка позбавила його можливості подати належним чином оформлену скаргу раніше. Також зазначає, що первинна касаційна скарга на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року була подана особисто 04.05.2026 року, тобто у встановлений законом строк. Однак ухвалою суду від 22.05.2026 року вказану скаргу було повернуто.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без зволікань та у розумний строк.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
В обґрунтування скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 26.02.2025 у справі №560/3312/23 щодо пункту 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ та пункту 3 наказу від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ.
Також в касаційній скарзі зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 КАС України, а саме неправильне застосування норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази  (п. 1. ч. 2 ст. 353 КАС України); суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (п. 4. ч. 2 ст. 353 КАС України).
В обґрунтування зазначає, що суд апеляційної інстанції неналежно оцінив доводи позивача, надавши перевагу позиції сторони відповідача, яка, здебільшого, була сформована на основі припущень та не підтверджена належними письмовими доказами.
Щодо посилання на те, що суди встановили обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (п. 4 ч. 2 ст. 353 КАС України), слід зазначити, що згідно з приписами частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Указаним положенням установлено пряму заборону при розгляді та вирішенні адміністративної справи для суду брати до уваги докази з порушенням законної процедури їх одержання (нелегітимні докази, включаючи сфальсифіковані) як під час розгляду клопотання про долучення доказу до справи, так і в межах судового розгляду.
Слід зауважити, що у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено доказ, який скаржник вважає недопустимим, обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, тобто такими, що одержані з порушенням законної процедури.
Окрім цього, надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не є тотожним встановленню судом обставин на підставі недопустимого доказу.
Проте, позивач у касаційній скарзі не зазначив які докази були недопустимими з належним обґрунтуванням такого посилання.
Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України у взаємозв`язку з п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України. 
Водночас скаржник посилається на підпункти а), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу та зазначає, що формування єдиного правового висновку Верховного Суду у цій справі необхідне для недопущення системного порушення прав тисяч захисників України та забезпечення єдності судової практики. Разом з тим зазначає, що ця справа має показовий характер, оскільки стосується великої категорії військовослужбовців Державної прикордонної служби України, задіяних у забезпеченні національної безпеки та оборони під час воєнного стану. Неправильне тлумачення судами попередніх інстанцій положень наказів Адміністрації Держприкордонслужби, шляхом безпідставної вимоги сукупності документів, а не їх альтернативності, вже призвело до формування низки суперечливих рішень по України. Така практика створює ризик масового та невиправданого позбавлення військовослужбовців передбачених державою гарантій грошової винагороди за участь у бойових діях, що має безпосередній вплив на фінансове та соціальне забезпечення осіб, які виконують бойові завдання в зоні бойових дій.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 1, 4 частини 4 статті 328 КАС України, а також підпунктів а), в) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
У зв`язку з перебуванням колегії суддів, які входять до складу колегії, у відпустці розгляд цієї касаційної скарги відбувся після їх виходу.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року у справі № 160/8489/23.
Витребувати із Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу № 160/8489/23.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді А. В. Жук

М. І. Смокович