Справа№751/3465/26 
Провадження №3/751/950/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року місто Чернігів

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА
Овсієнко Ю.К. 
за участю особи, відносно якої складено протоколи – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2026 о 16 год 01хв водій ОСОБА_1 ,в м.Чернігові, вул. Федора Уманця,41, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217130 д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маяків синього та червоного кольору та звукового сигналу, був зупинений шляхом переслідування службовим транспортним засобом за адресою садове товариство Зоря, вул. Абрикосова, 85, чим порушив п.2.4 ПДР.
Також, 29.03.2026 о 16 год 01 хв водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 217130 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотестер Драгер ARLM-0316 або в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.
З протоколу серії ЕПР1 № 627167 вбачається, що 29.03.2026 о 16 год 01 хв водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 217130 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.
За даними фактами відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
З огляду на положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, в одне провадження.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, просив розтермінувати суму штрафу на рік у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Вислухавши особу, відносно якої складено протоколи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду на вимогу поліцейського у випадку виявлення ним ознак сп`яніння, незалежно від особистих обставин та бажання особи, щодо якої порушується таке питання.
Відповідно до пунктів 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає у разі невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів – вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, частина 2 статті 266 КУпАП визначає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Процедура огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17.12.08 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Порядок та Інструкція відповідно).
У відповідності до пп. 2, 3, 4 Розділу І наведеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2КУпАП (протокол серії ЕПР1 №627169 від29.03.2026, серії ЕПР №627157 від 29.03.2026), підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №№627169 від29.03.2026, серії ЕПР №627157 від 29.03.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що водій від проходження огляду відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідноякого 29.03.2026 о 16 год 03 хв виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя; відеозаписом фіксації правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського не зупинився та був зупинений працівниками поліції шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу після тривалого переслідування. Причиною зупинки працівники поліції назвали те, що було повідомлення про те, що водій можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому водію було повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що останній категорично відмовився. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога в ЧОПНЛ на що водій погодився, але прибувши до лікарні на вул. Івана Мазепи,3 водій відмовився. В подальшому, під час оформлення протоколів, працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння і запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи. При цьому, відмова від проведення огляду може надаватись водієм у вербальній або не вербальній формах, а також шляхом вчинення дій, які надають об`єктивних підстав сторонньому спостерігачу сприймати дії особи, як відмову від проведення огляду.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння до складання протоколу про адміністративне правопорушення, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду.
Отже, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення – це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно шкідливе діяння як конкретне правопорушення, передбачене законом. Об`єктивна сторона правопорушення включає в себе, зокрема діяння (дія або бездіяльність), суспільно шкідливі наслідки (певна шкода об`єкту охорони), причинний зв`язок, спосіб, час, обстановка, предмет вчинення правопорушення.
Аналіз фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що в обох випадках за протоколом серіїЕПР1 №627167 та серії ЕПР1 №627169 особі інкримінується юридична відповідальність за вчинення одного і того ж діяння – керування транспортним засобом (в однакових місці та часі), тобто дія особи як елемент об`єктивної сторони правопорушення за обома протоколами є ідентичним. 
Суд зауважує, що формально різна юридична кваліфікація діянь ОСОБА_1 – відмова від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння - у даному випадку не є визначальною. На підтвердження цього суд звертається до практики ЄСПЛ, який у рішенні по справі «Gradinger v. Austria» сформулював певні критерії оцінки двох правопорушень як тотожних - тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, але, що головніше, змісту та мети правопорушень.
Суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності в демократичному суспільстві не може мати на меті формування статистичних показників кількості складених адміністративних протоколів. Притягнення до адміністративної відповідальності має охоронну функцію в певній сфері правовідносин, та повинно мати легітимну мету – захист певного виду суспільних відносин, законних прав та інтересів осіб у певній сфері правовідносин, що випливає, серед іншого, з прецедентної практики ЄСПЛ. При цьому, за результатами аналізу матеріалів даної справи суду не зрозуміло, якою є доцільність складення щодо особи другого адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП за фактом відмови особи від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння за тієї умови, що відносно цієї ж особи за одним і тим самим фактом керування транспортним засобом вже складено адміністративний протокол за фактом відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, і таку особу у встановленому законом порядку відсторонено від керування транспортним засобом.
Суд зауважує, що як вбачається із відеозапису з бодікамери працівника поліції, після зупинки транспортного засобу, водієві було повідомлено, що причиною запинки було повідомлення громадян, що водій даного авто можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого йому й було повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння і запропоновано пройти огляд на визначення саме стану алкогольного сп`яніння, а вже в подальшому, прибувши до лікарні і після складання протоколів за невиконання вимоги про зупинку та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 оголошено ознаки наркотичного сп`яніння і запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі. 
Стаття 130 КУпАП передбачає суттєві заходи майнової відповідальності особи у виді штрафу та позбавлення спеціального права. Водночас Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наводив висновок про те, що втручання держави у майнові права особи вимагає дотримання таких критеріїв: 1) мати закону підставу; 2) мати легітимну мету; 3) відповідати критерію розумного балансу між легітимною метою та способом втручання.
Суд повторно наголошує, що за кожним окремим фактом керування транспортним засобом у стані сп`яніння щодо особи може бути кладений лише один, а не декілька адміністративних протоколів. При цьому різновиди стану сп`яніння (алкогольне, наркотичне, поєднання кількох видів наркотичного сп`яніння, поєднання наркотичного та алкогольного сп`яніння тощо) правового значення не мають, і не потребують складення окремого протоколу щодо кожного із станів сп`яніння окремо, адже така ситуація очевидно позбавлена будь-якої згаданої вище легітимної мети в аспекті висновків ЄСПЛ. Аналогічним чином відсутня будь-яка легітимна мета у складенні адміністративного протоколу за відмову від огляду на визначення певного стану сп`яніння за тієї умови, що відносно цієї ж особи вже складено адміністративний протокол за фактом перебування у стані іншого різновиду сп`яніння, і така особа вже є відстороненою від керування транспортним засобом, як це і відбулося в межах даної справи.
Суд ще раз акцентує, що метою правової норми, передбаченої статтею 130 КУпАП, є захист правовідносин, пов`язаних із безпекою дорожнього руху, шляхом встановлення юридичної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного або наркотичного), а так само за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, за умови існування в особи ознак сп`яніння. Однак мета такої норми повністю досягається шляхом відсторонення особи від керування транспортним засобом та складення адміністративного протоколу, у той час як складення декількох адміністративних протоколів за одним фактом керування жодної легітимної мети під собою не має. 
За наведених умов, при складенні адміністративного протоколу серії ЕПР1 №627167 від 29.03.2026 працівниками поліції не було враховано вимоги статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також вимоги статті 1 Першого протоколу ЄКПЛ в аспекті пропорційності втручання в майнові права особи з боку державного органу. 
За таких умов протокол серії ЕПР1 №627167 від 29.03.2026 суд розцінює як недопустимий доказ, оскільки такий протокол складено всупереч закону, а провадження у даній справі в цій частині підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Враховуючи, що суд з наведених підстав дійшов висновку про недопустимість протоколу в цілому, суд не вважає за потрібне вирішувати інші питання, у тому числі щодо наявності або відсутності фактичних ознак наркотичного сп`яніння, або щодо інших можливих порушень порядку направлення особи на визначення стану наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, передбачених статтями 34, 35 КупАП, які відповідно пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено. 
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
За таких обставин, з урахуванням обставин та характеру вчинених правопорушень, їх наслідків, особи правопорушника, матеріального становища, на підставі ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш серйозного адміністративного стягнення більш серйозним, остаточно призначити адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Щодо заявленого клопотання особи, відносно якої складено протоколи – ОСОБА_1 про розстрочення суми штрафу, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно зі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Частиною 1 статті 33 даного Закону передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
Зі змісту вказаної норми вбачається, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
ОСОБА_1 , на даний час має скрутне матеріальне становище, а тому суд вважає, що зазначені обставини ускладнюють виконання постанови суду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розстрочення сплати суми штрафу на строк 12 місяців.
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 36, ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, 245, 247, 283, 284 п. 1, 294, 298, 301, 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу №751/3465/26, № 751/3468/26 та №751/3470/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП – об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер №751/3465/26, провадження №3/751/950/26.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA528999980313070149000025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., строком на дванадцять місяців з дня набрання законної сили постановою суду, тобто до 14 червня 2026 року, встановивши щомісячну суму виплати штрафу в розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) грн. 00 коп., а в останній місяць – 1424 (одна тисяча чотириста двадцять чотири) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача – Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106. 
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, розпочате на підставі адміністративного протоколу серії ЕПР1 №627167 від 29.03.2026 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова.  

Суддя:       Ю. К. Овсієнко