Справа № 420/8316/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 25 березня 2026 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивачка просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення №951060861111 від 03.02.2026 Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 27.01.2026 № 1108;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 27.01.2026 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, з зарахуванням періоду з 20.01.1988 по 17.01.1991 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, та з нарахуванням пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в наданих позивачем довідках про складові заробітної плати від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/1, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2 , з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Позиція позивачки обґрунтовується наступним
Позивачка зазначає, що з 2017 року вперше та з 2020 року безстроково в установленому порядку визнана особою, що має інвалідність 2 групи. Інвалідність установлена в період перебування на державній службі. З 29.12.2025 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області. 27.01.2026 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою № 1108 щодо переходу на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» та зарахування їй (позивачу) до стажу роботи, що дає право на вказану пенсію, періоду роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 на виборних посадах в профспілкових органах. До заяви № 1108 надала: заяву від 27.01.2026 з обґрунтуванням підстав для нарахування та отримання пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», інформаційну довідку від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026, довідки про складові заробітної плати за формами згідно додатків 4-6 Порядку № 622 (від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/1, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4). Повний перелік наданих до заяви № 1108 документів відображений в електронному кабінеті позивача на вебпорталі ПФУ. Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області за принципом екстериторіальності, розглянувши заяву №1108 від 27.01.2026 та надані до неї документи, рішенням №951060861111 від 03.02.2026 відмовило позивачці у перерахунку пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
У рішенні зазначено, що стаж позивача державної служби станом на 01.05.2016 становить 7 років 7 місяців 8 днів. Тобто, Відповідач обрахував стаж державної служби за період роботи з 24.09.20087 по 01.05.2016 та не зарахував до стажу позивачки державної служби період роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 заступником голови профкому працівників в/ч пп НОМЕР_1 , залишивши без уваги детальне обґрунтування, наведене нею у наданій додатковій заяві від 27.01.2026. Крім того, оспорюване рішення Відповідач мотивував нібито невідповідністю вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» наданих Позивачем довідок про складові заробітної плати від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3 (за формою Додатку 5), від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4 (за формою Додатку 5), від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2 (за формою Додатку 6). 
Вважаючи рішення №951060861111 від 03.02.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 27.01.2026 року № 1108 протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом. 
Позиція відповідача обґрунтовується наступним
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що за результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи та доданих до заяви документів встановлено що ОСОБА_1 на час звернення 27.01.2026 займає посаду державного службовця та станом на 01.05.2016 має стажу державного службовця менше 10 років, а саме 07 років 07 місяців 08 днів. Під час розгляду наданих документів, а саме трудової книжки від 15.12.1987 НОМЕР_2 , встановлено, що Позивач у період роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 працювала у первинній профспілковій організації працівників військової частини польової пошти НОМЕР_1 на посаді заступника голови профкому робітників в/ч пп НОМЕР_1 . Таким чином, період роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 не зараховано до стажу державного службовця, оскільки посада не визначена статтею 25 Закону № 3723. Окрім того, Позивачкою надані довідки про складові заробітної плати від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3 (Додаток 5), від 21.01.2026 № 31/30/05-778- вн-2026/4 (Додаток 5) та від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2 (Додаток 6), які не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб». З урахуванням вищезазначеного відсутні правові підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №889, так як на день набрання чинності Закону №889 (01.05.2016), позивач не має стажу роботи на державній службі.
Процесуальні дії та клопотання учасників справи 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. 
15 квітня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов.
22 квітня 2026 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив.
Станом на 07 травня 2026 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Обставини справи встановлені судом
Відповідно до записів трудових книжок НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працювала: 
- з 03.08.1987 по 06.11.1987 в Одеському інституті народного господарства. Звільнена у зв`язку з переїздом по місцю служби чоловіка; 
- з 15.12.1987 по 19.01.1988 в гарнізонному Будинку офіцерів в/ч пп НОМЕР_1 . Звільнена у зв`язку з обранням на виборну посаду заступника голови профкому працівників в/ч пп НОМЕР_1 ; 
- з 20.01.1988 по 17.01.1991 заступником голови профкому працівників в/ч пп НОМЕР_1 . Звільнена у зв`язку з закінченням строку повноважень (постанови від 18.01.1988 № 3 та від 17.01.1991 № 2 відповідно); 
- з 01.09.1989 по 06.08.1991 вчителем в середній школі № 33. Звільнена у зв`язку з переїздом чоловіка до нового місця служби; 
з 26.08.1991 по 11.10.2007 вчителем, заступником директора в середній школі № 19 (перейменована в Одеську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 19 Одеської міської ради Одеської області); 
- з 24.09.2008 по 26.04.2016 головним спеціалістом-юрисконсультом ОРІДУ НАДУ при Президентові України. Присягу державного службовця прийняла 24.09.2008; 
- з 27.04.2016 по 25.04.2018 начальником відділу по роботі з персоналом ОРІДУ НАДУ при Президентові України (державна служба категорії Б); 
- з 26.04.2018 по теперішній час на посадах державної служби категорії Б (завідувач сектору юридичного забезпечення, начальник відділу юридичного забезпечення) в системі сервісних центрів МВС: РСЦ МВС в Одеській області, РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС); РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС). Присвоєно третій ранг державного службовця. 
З 2017 року вперше та з 2020 року позивачка безстроково в установленому порядку визнана особою, що має інвалідність 2 групи. Інвалідність установлена в період перебування на державній службі.
З 29.12.2025 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV. Перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.
27.01.2026 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою № 1108 щодо переходу на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» та зарахування їй до стажу роботи, що дає право на вказану пенсію, періоду роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 на виборних посадах в профспілкових органах. 
До заяви № 1108 позивач надала: заяву від 27.01.2026 року з обґрунтуванням підстав для нарахування та отримання пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», інформаційну довідку від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026, довідки про складові заробітної плати за формами згідно додатків 4-6 Порядку № 622 (від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/1, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3, від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4) (Додаток 4, 5). Повний перелік наданих до заяви № 1108 документів відображений в електронному кабінеті позивача на вебпорталі ПФУ.
Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області за принципом екстериторіальності, розглянувши заяву позивачки №1108 від 27.01.2026 року та надані до неї документи, рішенням №951060861111 від 03.02.2026 року відмовило позивачці у перерахунку пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Так, за результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи та доданих до заяви документів встановлено що ОСОБА_1 на час звернення 27.01.2026 займає посаду державного службовця та станом на 01.05.2016 має стажу державного службовця менше 10 років, а саме 07 років 07 місяців 08 днів. Під час розгляду наданих документів, а саме трудової книжки від 15.12.1987 НОМЕР_2 , встановлено, що Позивач у період роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 працювала у первинній профспілковій організації працівників військової частини польової пошти НОМЕР_1 на посаді заступника голови профкому робітників в/ч пп НОМЕР_1 . Таким чином, період роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 не зараховано до стажу державного службовця, оскільки посада не визначена статтею 25 Закону № 3723. Окрім того, Позивачкою надані довідки про складові заробітної плати від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3 (Додаток 5), від 21.01.2026 № 31/30/05-778- вн-2026/4 (Додаток 5) та від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2 (Додаток 6), які не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб». З урахуванням вищезазначеного відсутні правові підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №889, так як на день набрання чинності Закону №889 (01.05.2016), позивач не має стажу роботи на державній службі.
Вважаючи рішення №951060861111 від 03.02.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 27.01.2026 року № 1108 протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом. 
Джерела права та висновки суду
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст.22, 64 Конституції України). 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. 
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України від 14.09.2006 р. № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п.23 ч.1). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. 
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі, - Закон № 1058-IV). 
Згідно ст.1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. 
Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. 
Частиною 3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
За ч.1 ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. 
Згідно ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 р. визначалися Законом України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ). 
01.05.2016 р. набув чинності Закон України «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), згідно з п.2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. 
Згідно із пунктами 10-12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) станом на 01.05.2016 р. мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10-12 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 822/524/18 та Верховним Судом у постановах від 15.12.2020 р. у справі № 560/2398/19, від 22.05.2024 р. у справі № 500/1404/23.
При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283. 
Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.
Спірні правовідносини у даній справі виникла з приводу того, що відповідач не відносить роботу в профспілкових організаціях працівників військової частини до державної служби.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону N 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. 
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок 283) (чинним до 01.05.2016) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. 
Абзацами 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком. 
У Додатку до вказаного Порядку наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. 
Абзацом 11 пункту 3 Порядку 283 передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 N 1049 (далі - Положення N 1049). 
Відповідно до пункту 3 Положення N 1049 до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України, зокрема в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних та відповідних посадах. 
За змістом статті 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації. 
Згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 03.06.1994 N 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). 
Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій. 
Таким чином, вищезазначеним законодавством передбачено зарахування стажу роботи в профспілкових організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990 року.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. 
При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків. 
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 Позивача: 
- 19.01.1988 Позивач була звільнена з посади контролера-білетера гарнізонного Будинку офіцерів в/ч пп НОМЕР_1 у зв`язку з обранням на виборну посаду заступника голови профкому працівників в/ч пп 47448; 
- 20.01.1988 її було призначено на виборну посаду заступника голови профспілкової організації працівників в/ч пп 47448 (постанова від 18.01.1988 № 3); 
- 17.01.1991 Позивача звільнено з виборної посади у зв`язку з закінченням строку повноважень (постанова від 17.01.1991 № 2). 
Отже, оскільки Позивач працювала на виборній посаді у профспілковому органі, прийом та звільнення з виборної посади відбувався відповідно до постанов колегіального органу, то час роботи Позивача з 20.01.1988 по 17.01.1991 на виборній посаді заступника голови профкому працівників в/ч пп НОМЕР_1 підлягає зарахуванню до стажу державної служби. 
За таких умов неспроможними є доводи Відповідача, викладені у оспорюваному Рішенні від 03.02.2026, що стаж державної служби Позивача слід обраховувати з дати прийняття присяги державного службовця, оскільки Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 N 283 такої вимоги не містить. 
Вказана правова позиція у спірних правовідносинах узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 13 травня 2020 року по справі N 2240/2515/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі N 687/545/17.
Таким чином, станом на 01.05.2016 року Позивач мала стаж державної служби, який надає їй право на отримання пенсії за віком згідно з Законом України N 3723- XII, 10 років 7 місяців 6 днів із розрахунку: 2 роки 11 місяців 28 днів (робота на виборній посаді в профспілкових органах) + 7 років 7 місяців 8 днів (з дати прийняття присяги державного службовця до 01.05.2016). 
Оскільки станом на 01.05.2016 позивач мала стаж державної служби більше 10 років, працювала на посаді державної служби та на час звернення до пенсійного органу досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону N 1058-IV, має загальний страховий стаж 41 рік 4 місяці 24 дні, вона має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII. 
Отже, позиція відповідача про те, що у позивача відсутній необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, прямо суперечить зазначеним вище прикінцевим та перехідним положенням Закону N 889- VIII та правовим висновкам Верховного Суду. 
Відносно довідок про складові заробітної плати, суд зазначає наступне.
Рішення Відповідача про відмову в перерахунку пенсії №951060861111 від 03.02.2026 також вмотивоване тим, що за результатами розгляду матеріалів пенсійної справи та доданих до заяви документів встановлено, що довідки про складові заробітної плати від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3 (Додаток 5), від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4 (Додаток 5), від 21.01.2026 №31/30/05-778- вн-2026/2 (Додаток 6) не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб». 
Тобто, Відповідач, проаналізувавши надані Позивачем довідки, які передбачені абзацом 2 пункту 4-2 Порядку № 622, дійшов висновку про їх невідповідність в контексті порядку (схеми) оплати праці в державному органі, в якому працює Позивач (не взяв до уваги, що посади в цьому державному органі не підлягають класифікації, а сам державний орган не здійснює оплату праці державних службовців на основі класифікації посад).
Так, ч. 1 ст. 37 Закону N 3723-XII передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 N 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок N 622), який є єдиним чинним нормативно-правовим актом, що встановлює вимоги до документів, які приймаються пенсійним органом для призначення пенсії державного службовця. 
До Порядку N 622 неодноразово вносились зміни, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 N 823. 
Станом на дату подачі Позивачем заяви про перерахунок пенсії від 27.01.2026 Порядок N 622 діяв у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2025 року N 1784. 
Пунктом 4 Порядку N 622 в редакції на дату подачі заяви від 27.01.2026 встановлено, зокрема, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
Абзацом 2 пункту 4-2 Порядку N 622 визначено, що для призначення пенсії державного службовця особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6. 
При цьому, вказаним пунктом 4-2 та формами довідок про складові заробітної плати (Додатки 1-6) Порядок N 622 був доповнений саме постановою КМ України від 12.07.2024 N 823.
Як підтверджує Відповідач у оспорюваному Рішенні, до заяви № 1108 Позивач надала, зокрема інформаційну довідку від 21.01.2026 № 31/30/05-778- вн-2026, довідки про складові заробітної плати за формами згідно додатків 4-6 Порядку № 622 (від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/1 (за формою згідно Додатку 4), від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2 (за формою згідно Додатку 6), від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3 (за формою згідно Додатку 5), від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4 (за формою згідно Додатку 5), які були розглянуті Відповідачем. На всі види оплати праці, включені до довідок, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Надані до Відповідача довідки про складові заробітної плати відповідають вимогам та формам згідно Додатків 4-6 Порядку N 622 в редакції постанови КМ України від 12.07.2024 N 823 із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України від 31.12.2025 р. N 1784. 
До довідки про складові заробітної плати (за формою згідно Додатку 4) від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/1 включено посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років Позивача. 
До довідок про інші складові заробітної плати для призначення пенсії (за формою згідно Додатку 5) від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/3 та від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/4 включено надбавки за інтенсивність праці, премії, інші виплати з поясненням щодо виду кожної виплати. 
До довідки про складові заробітної плати (за формою згідно Додатку 6) від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026/2 включено середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2025 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії з поясненням щодо виду кожної виплати. 
Крім того, в інформаційній довідці від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026 зазначено, що державний орган, в якому працювала Позивач - ГСЦ МВС/РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) скористався правом, передбаченим Законами України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та не проводив класифікацію посад державної служби.
Так, відповідно до пунктів 21, 23 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», оплата праці працівників Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, постійно діючого незалежного державного колегіального органу, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік. Установити, що у 2024 році: до державних органів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього розділу, не застосовуються положення, передбачені у пунктах 12 - 15 цього розділу; норми абзацу восьмого пункту 14 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" застосовуються до 31 грудня 2024 року до державних органів, що не провели класифікацію посад державної служби (з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 13 цього розділу), а також до державних органів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього розділу.
Згідно з пунктами 18, 21 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році оплата праці державних службовців органів сектору безпеки і оборони (крім Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України), обласних та окружних прокуратур, а також Пенсійного фонду України здійснюється на основі класифікації посад за окремою схемою посадових окладів, затвердженою Кабінетом Міністрів України; у 2025 році норми абзацу восьмого пункту 14 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" застосовуються до 31 грудня 2025 року до державних органів, які не здійснюють оплату праці на основі класифікації посад. 
Тобто, Відповідач був проінформований Позивачем про те, що державний орган, в якому працювала Позивач на відповідних правових підставах був звільнений від обов`язку проведення класифікації посад державної служби, здійснював оплату праці державних службовців у передбаченому вказаними законами порядку, а не на основі класифікації посад, що зумовило правомірне виготовлення ним довідок про складові заробітної плати Позивача за формами згідно Додатків 4-6. 
При цьому, усі виплати, зазначені у цих довідках, є складовими заробітної плати Позивача, були законно нараховані та виплачені в установленому порядку, на кожну з них нараховано передбачені законом податки та збори, у тому числі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та підлягають урахуванню під час нарахування пенсії Позивачу відповідно до приписів ч. 1 ст. 37 Закону N 3723-XII, п. 4 Порядку N 622.
Крім того, 60-відсотковий розмір пенсії суми заробітної плати є прямою законодавчою гарантією, а не елементом розсуду органу ПФУ. Надані позивачем довідки про заробітну плату, оформлені за формами, затвердженими Порядком № 622, є належними та достатніми документами для обчислення розміру пенсії, оскільки за змістом та формою відповідають типовим формам довідок, затвердженим Порядком № 622, і видані саме як довідки про складові заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи. Такі довідки прямо передбачені п. 4 Порядку N 622 як база для обчислення розміру пенсії. 
До того ж, в інформаційній довідці від 21.01.2026 № 31/30/05-778-вн-2026 було зазначено про реорганізацію державного органу, в якому працювала Позивач (його періоди), вказано, що з урахуванням відображення періоду в 60 місяців відповідно до приписів п. 4-2 Порядку N 622, довідка про розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі ОСОБА_1 за формою згідно з додатком 5 надається в двох частинах:
- з 01 січня 2021 року по 21 листопада 2023 року від комісії з проведення заходів, пов`язаних із припиненням діяльності регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС); 
- з 22 листопада 2023 року по 31 грудня 2025 року від РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС).
Тобто, Відповідач був у повному обсязі проінформований як щодо того, що державний орган правомірно здійснював оплату праці не на основі класифікації посад так і щодо періодів його реорганізації та інших підстав виготовлення довідок про складові заробітної плати Позивача відповідно до вимог Порядку N 622 загалом та постанови КМ України № 823 зокрема. 
Суд враховує, що Відповідач при винесенні оспорюваного рішення не застосував: роз`яснення ПФУ від 15.08.2024, відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Форми довідок для призначення пенсії державного службовця наведені у додатках 1-6 до Порядку 622 (https://www.pfu.gov.ua/35870-poryadok-pryznachennyapensiyi-derzhslubovtsyam/) та власні роз`яснення від 23.06.2025 щодо форми довідок про складові заробітної плати державним службовцям (https://www.pfu.gov.ua/dn/323081-pensijne-zabezpechennya-derzhavnyh-sluzhbovtsiv-2/).
Таким чином, надаючи оцінку наданим Позивачем довідкам про складові заробітної плати за формами згідно Додатків 4-6, Відповідач свідомо не застосував приписи Порядку № 622, постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 N 823 та в порушення прав Позивача на соціальне забезпечення, прийняв в частині оцінки вищевказаних довідок протиправне рішення, яке підлягає скасуванню.
За встановлених фактичних обставин, суд вважає доведеними аргументи Позивача, що час роботи Позивача з 20.01.1988 по 17.01.1991 на виборній посаді заступника голови профкому працівників в/ч пп НОМЕР_1 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що має наслідком висновок про наявність у Позивача станом на 01.05.2016 року стажу державної служби більше ніж 10 років при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України заяви про призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» та підстав для нарахування та виплату їй пенсії державного службовця згідно наданих довідок про складові заробітної плати від 21.01.2026 для призначення пенсії державного службовця. 
При цьому, обчислення розміру пенсії у 60 % від заробітної плати на підставі належних довідок є технічною дією, що здійснюється за чітким алгоритмом Порядку N 622 і не містить елементів дискреції. 
Оскільки Рішення Відповідача про відмову в перерахунку пенсії №951060861111 від 03.02.2026 не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України та Законом України «Про адміністративну процедуру» (зокрема, ст. 5, 6, 11, 72), порушує право Позивачки на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню. 
В даному випадку зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 27.01.2026 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з зарахуванням періоду роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 до стажу роботи, що надає право на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» та врахувати довідки при призначенні та обчисленні пенсії є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і позивачка не буде в черговий раз потерпати від протиправних дій органів Пенсійного фонду за встановлених обставин наявності права на пенсію, яке захищене Конституцією України та рішенням суду у справі №420/8316/26.
Щодо обраного способу захисту слід зазначити, що у рішенні від 13.01.2011 по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява №28924/04) суд констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. 
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18). 
Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. 
Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II). 
У даному випадку пред`явлення позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є дотриманням гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. 
Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене. 
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8- рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. 
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права, окрім скасування оскаржуваного рішення, є зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачці з 27.01.2026 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках про складові заробітної плати від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/1, від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/3, від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/4, від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/2, з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.
В прохальній частині позовної заяви позивач також просить суд зобов`язати відповідача подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ст.382 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є засобом судового контролю за виконанням судового рішення, який застосовується судом за власною ініціативою та розсудом і не може бути предметом позовних вимог, проте в даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю. 
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №951060861111 від 03.02.2026 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.01.2026 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з зарахуванням періоду роботи з 20.01.1988 по 17.01.1991 до стажу роботи, що надає право на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 27.01.2026 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках про складові заробітної плати від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/1, від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/3, від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/4, від 21.01.2026 року № 31/30/05-778-вн-2026/2, з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.
Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84122, код ЄДРПОУ 13486010).

Суддя С.О. Cтефанов