Справа № 127/3816/26
Провадження 2/127/1066/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
06 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., за участю секретаря судового засідання Соушко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 30.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101300530, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн.
Позивач зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом реєстрації відповідача в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, створення особистого кабінету, заповнення заявки на отримання кредиту, прийняття пропозиції укласти кредитний договір та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач указав, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000 грн, однак відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту.
Позивач також зазначив, що 26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість у загальному розмірі 13700 грн, з яких: 4000 грн — прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9300 грн — прострочена заборгованість за процентами, 400 грн — прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023 у розмірі 13700 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази, виклик відповідача в судове засідання постановлено здійснювати шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав.
Відповідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив без винесення окремого процесуального документа провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
30.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 101300530.
Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно з п. 1.4 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, а типом кредиту є кредит.
Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 4000 грн.
Згідно з п. 1.3 договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 30.12.2023, тобто з дати надання кредиту, з урахуванням пільгового та поточного періодів.
Відповідно до п. 1.3.1 договору пільговий період складає 15 днів, настає з дати видачі кредиту та завершується 14.01.2024, що є рекомендованою датою платежу.
Згідно з п. 1.3.2 договору поточний період складає 90 днів, настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду, та закінчується 13.04.2024, що є датою остаточного погашення заборгованості.
Відповідно до п. 1.4 договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 14.01.2024, тобто в день завершення пільгового періоду, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.04.2024, тобто останнього дня строку кредитування.
Згідно з п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1420 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 5420 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом за весь строк кредитування складають 9700 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 13700 грн.
Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 400 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1020 грн та нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Згідно з п. 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 8280 грн та нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Відповідно до п. 1.6 договору тип процентної ставки за договором є фіксованим, а особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 договору.
Згідно з п. 1.7 договору позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі, не передбачені цим договором. Вказані в договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород кредитодавця не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника.
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок із використанням картки НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.2.1 договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п. 1.5.1-1.5.3 договору, в один із термінів, визначених у п. 1.4 договору.
Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, до дати завершення строку кредитування, з урахуванням можливих пролонгацій, на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною ставкою, визначеною п. 1.5.3 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій та інших причин визначена у п. 1.5.2 договору процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку.
Згідно з п. 3.2.6 договору кредитодавець має право відступати, передавати або іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором повністю або частково на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії договору без згоди позичальника.
Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, які ним обумовлені, — з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Згідно з п. 9.1 договору сторони домовились, що цей кредитний договір, тобто індивідуальна частина, є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, які відповідають вимогам законодавства. Цим же пунктом передбачено, що визнання недійсним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документа, що є частиною договору, або окремих умов договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору в цілому.
Додаток № 1 до договору містить графік платежів і таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. У цьому додатку відображено надання відповідачу 30.12.2023 кредиту у розмірі 4000 грн, нарахування 400 грн комісії за надання кредиту, 9300 грн процентів за користування кредитом. Загальна вартість кредиту за весь строк кредитування становить 13700 грн.
Додаток № 2 до договору містить заяву на отримання кредиту № 101300530, створену 30.12.2023. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 просив надати йому кредит для задоволення особистих потреб, що не суперечать закону, із зазначенням суми кредиту 4000 грн, валюти кредиту — українська гривня, пільгового та поточного періодів, комісії за надання кредиту, процентних ставок, а також платіжної картки позичальника VISA DEBIT CLASSIC НОМЕР_1 .
Додаток № 3 до договору містить додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором.
Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» від 10.09.2025 встановлено, що 30.12.2023 договір про споживчий кредит № 101300530 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі в інформаційно-комунікаційній системі товариства з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором - 306522.
Анкета-заява на кредит № 101300530 від 30.12.2023 містить анкетні дані відповідача, реквізити його платіжної картки, інформацію щодо запитуваного кредиту, а також хронологію оформлення кредиту. Із анкети-заяви встановлено, що 30.12.2023 відповідач заповнив заяву, пройшов автоматичні перевірки, перевірку в бюро кредитних історій, верифікацію за телефоном, підтвердив зміну умов, підписав паспорт кредиту та підписав договір.
На підтвердження перерахування кредитних коштів позивач надав платіжне доручення № 79638929 від 30.12.2023, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 4000 грн на картку № НОМЕР_1 , призначення платежу — «Кошти згідно договору 101300530».
Крім того, Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду надало відповідь від 24.02.2026 № БТ/Е-5912, у якій повідомило, що щодо поповнення картки НОМЕР_2 , емітованої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з 30.12.2023 по 04.01.2024 дійсно надійшов платіж у сумі 4000 грн.
Отже, матеріали справи підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 4000 грн за договором про споживчий кредит № 101300530 від 30.12.2023.
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023, первісний кредитор нарахував відповідачу проценти за користування кредитом відповідно до умов договору: за пільговий період - 1020 грн, за поточний період - 8280 грн.
З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023 встановлено, що станом на 23.01.2026 заборгованість ОСОБА_1 становить 13700 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків — 9300 грн, прострочена заборгованість за комісією - 400 грн. Прострочена заборгованість за неустойкою, за іншими санкційними платежами та за платежами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у виписці не зазначена.
26.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т.
За умовами договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024 первісний кредитор передає новому кредитору права грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, а новий кредитор приймає такі права вимоги.
Суд також дослідив акт приймання-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024, платіжна інструкція за договором відступлення прав вимоги та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024.
З витягу з реєстру боржників встановлено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023.
Позивач також надав копію претензії про погашення кредитної заборгованості вих. №23452238/4744 від 23.01.2026, адресовану ОСОБА_1 .
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона - боржник - зобов`язана вчинити на користь другої сторони - кредитора - певну дію, зокрема передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо закон не встановлює вимоги щодо форми договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо договір або закон не встановлює інше.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо договір або закон не встановлює інше.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Одночасно право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 зазначено, що проценти за користування кредитом - це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначеного у договорі. Такі проценти є платою за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, а порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами є процентами, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.
Тобто після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду дійшла вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом, тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, які встановлює цей Кодекс. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Позивач підтвердив факт укладення 30.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 101300530.
Електронна форма кредитного договору відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а підписання договору одноразовим ідентифікатором підтверджує прийняття відповідачем пропозиції укласти кредитний договір на визначених у ньому умовах.
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірі 4000 грн підтверджено платіжним дорученням № 79638929 від 30.12.2023 та відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 24.02.2026 № БТ/Е-5912.
Факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023 підтверджено договором відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024, актом приймання-передачі реєстру боржників, платіжною інструкцією та витягом з реєстру боржників.
З розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку встановлено, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, кредит у погоджений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту не сплатив.
Суд бере до уваги, що заявлена позивачем заборгованість складається з основного боргу, процентів за користування кредитом, нарахованих у межах погодженого строку кредитування, та комісії за надання кредиту, яка погоджена сторонами як одноразовий платіж у п. 1.5.1 договору та відображена у договорі, додатку № 1, відомості про щоденні нарахування і виписці з особового рахунку.
Проценти за користування кредитом нараховані в межах погодженого строку кредитування, у погодженому договором розмірі та відповідно до п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4, 1.5.2, 1.5.3, 2.2.1-2.2.3 договору.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів повернення кредиту, сплати процентів, комісії або доказів, які б спростовували розрахунок позивача, суду не надав.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023 у розмірі 13700 грн, з яких: 4000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9300 грн - прострочена заборгованість за процентами, 400 грн - прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, суд враховує, що справа є незначної складності, обсяг підготовлених та наданих доказів є незначним, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін, а тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись вимогами статей 12, 13, 76, 77, 80, 81, 128, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 274-280, 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 101300530 від 30.12.2023 у загальному розмірі 13700 (тринадцять тисяч сімсот) гривень, з яких: 4000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9300 грн - прострочена заборгованість за процентами, 400 грн - прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           В. В. Горбатюк