ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 
м.Черкаси 

Справа № 702/1040/25		
Провадження № 22-ц/821/1011/26		
категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої – Карпенко О.В.
суддів - Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря – Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
представник позивача: Богданова Вероніка Сергіївна,
відповідач: ОСОБА_1 , 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Богданової Вероніки Сергіївни на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2026 року(ухваленого під головуванням судді Барської Т.М. в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.  
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 29.04.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1388-2366. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору, остання порушила вищезазначені умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
Станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості становить: 116 868,43 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 19942,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 96926,43 грн.
Позивач вказує, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 21608,43 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 95260,00 грн. 
На підставі наведеного, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з  ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №1388-2366 від 29.04.2024 в сумі 95260,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. 

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.02.2026 уточнено прізвище відповідача у справі за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішено спір позивача з відповідачем ОСОБА_1 замість ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.02.2026 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1388-2366 від 29.04.2024 в сумі 18544,00 грн, з яких борг за виданим кредитом 18544,00 гривні.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 471,64 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведена наявність заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем. 
Частково відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення процентів за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, який призваний на військову службу та на неї поширюються положення ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний статус і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборони нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом. 
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом за період з 04.05.2024 по 28.04.2025 нараховані в супереч вимогам ч. 15 ст. 14 вказаного Закону, а тому вони не підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.02.2026 скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальної суми заборгованості за кредитним договором № 1388-2366 від 29.04.2024 в розмірі 95260,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 19942,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 75318,00 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї апеляційної скарги, у встановленому законодавством порядку покласти на відповідача, та стягнути їх в повному обсязі на користь позивача. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції встановлено факт укладення 29.04.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, електронного Договору про відкриття кредитної лінії № 1388-2366.
Проте, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п 4.10 та 10.1 Кредитного договору – нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за ставкою, передбаченою умовами договору.
Позивач звертає увагу, що ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладення договору. ОСОБА_1 своїм правом, як споживач, не скористалась та продовжувала користуватися кредитом на погоджених між сторонами умовами.
Отже, позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру суми процентів за користування кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу.
Також звертає увагу на те, що у ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутнє положення щодо його зворотної дії в часі, тому списання процентів для дружини військовослужбовців має проводитися з дати набуття чинності п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, яка дала право на пільгу щодо не нарахування процентів за кредитами дружинам/чоловікам військовослужбовців, а саме з 18 травня 2024 року.
Відповідно, звільнення від нарахування процентів може застосовуватися виключно з дати набрання чинності цією нормою, тобто з 18.05.2024, а не з 04.05.2024 чи іншої дати, як це фактично визнав суд.
Крім того, з наданих відповідачем документів неможливо встановити вид військової служби, який проходить чоловік позичальниці, а також з наданого посвідчення УБД неможливо встановити період участі чоловіка позичальниці в бойових діях, а з наданої довідки за формою 5 (яка не є належним документом для підтвердження участі в бойових діях) чоловік позичальниці приймав участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань з 01.08.2024.
Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповністю з`ясовано норми матеріального права, так як наслідок, порушене законне право позивача на отримання процентів за користування відповідачем кредитними коштами.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 02.05.2026, ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_3 за допомогою веб-сайту (сreditkasa.соm.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладений електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1388-2366 продукту «CreditKasa».
Умови п. п. 4.1 – 4.10 Договору визначають, що загальний розмір кредиту становить 20000,00 грн; дата видачі кредиту 29.04.2024; кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника; плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту; тип процентної ставки – фіксована; базовий період складає 30 календарних днів; сплату процентів позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних базових періодів; стандартна процента ставка становить 1,45% за кожен день користування кредитом; кредит надається позичальнику на 365 календарних днів (а.с.13 на звороті, 14).
За умовами пунктів 10.1, 10.2 Кредитного договору промо- ставка процентна становить 0,29 % за кожен день користування кредитом і застосовується вона виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатись послугами кредитодавця і надається протягом перших 30 календарних днів.
Знижена процентна ставка становить 1,45% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижена на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Розділ 13 Договору містить відомості про його підписання ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2915.
За змістом Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1388-2366 (Графік платежів за Договором) за ставкою за користування кредитом у розмірі 1,45% датою видачі кредиту є 29.04.2024, останнім днем першого базового періоду є 28.05.2024, а останні дні наступних базових періодів – 27.06.2024, 27.07.2024, 26.08.2024, 25.09.2024, 25.10.2024, 24.11.2024, 24.12.2024, 23.01.2025, 22.02.2025, 24.03.2025, 23.04.2025, 28.04.2025 (а.с. 32).
В останній день кожного базового періоду позичальник мала обов`язок сплачувати позивачу такі платежі: 28.05.2024 - 11700 грн, з яких 8700,00 грн процентів і 3000,00 грн комісії за надання кредиту; 27.06.2024 – 23.04.2025 по 8700,00 грн. процентів та 28.04.2025 – 21450,00 грн, з яких 20000,00 грн підлягали зарахуванню на погашення кредиту, а 1450,00 грн – на сплату процентів.
За умовами Договору, строк кредитування складає 365 днів, тобто з 29.04.2024 по 28.04.2025.
Відповідно до квитанції від 29.04.2029, ідентифікатор еквайдера АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», використовуючи систему платежів LiqPay, ID операції 2455723942, видало згідно Договору № 1388-2366, 29.04.2024 кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн на картковий рахунок маска карти НОМЕР_2 , чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі, що також підтверджує довідка про перерахування суми кредиту № 1388-2366 від 29.04.2024 ОСОБА_2 (а.с. 33, 34).
Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) визначають порядок і умови відкриття позивачем кредитної лінії, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору. Правила є невід`ємною частиною Договору та разом з Договором про відкриття кредитної лінії складають єдиний договір (а.с.22-29).
Паспорт споживчого кредиту відповідає умовам Договору № 1388-2366 (а.с.30, 31).
Правилами акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг позивач визначив порядок зменшення зобов`язань позичальників за рахунок часткового прощення (припинення) зобов`язань (а.с.42, 43).
Надана відповідачем довідка за вихідним №1/100 від 18.02.2025 підтверджує, що молодший лейтенант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 3-М від 24.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження до військової частини.
Копія довідки №3908 від 10.11.2025 (Форма 5), яка видана старшому лейтенанту ОСОБА_4 , підтверджує його залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань, перебуваючи безпосередньо в районах забезпечення оборони України, захисту і безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, здійснення заходів із національної безпеки і оборони у період з 01.08.2024 року по теперішній час в зенітному ракетно-артилерійському дивізіоні в/ч НОМЕР_3 (а.с.62).
Відповідно до посвідчення офіцера НОМЕР_4 ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України (а.с.61).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, посвідчення безтермінове, видане 15.12.2023 (а.с.63).
Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , 30 березня 2023 року зареєстрований шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а.с.65).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також апеляційний суд приймає до уваги положення статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію», де зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Як вбачається із матеріалів справи, Договір про відкриття кредитної лінії № 1388-2366 від 29.04.2024 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_2 , одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Також електронним підписом ОСОБА_2 було підписано паспорт споживчого кредиту -інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка (інформація щодо орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача), а також порядок повернення кредиту та Графік платежів за договором, в якому відображено кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення.
Таким чином, вказаний договір було укладено в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримані в кредит 20000,00 грн позивачу повністю не повернула, а лиш 27.05.2024 сплатила 4740,00 гривень.
Проценти за користування кредитом позивач нараховував з 29.04.2024 по 28.04.2025 за такими ставками: з 29.04.2024 по 28.05.2024 – 0,29% за кожен день користування кредитом, а з 29.05.2024 по 28.04.2025 – 1,45% за кожен день користування кредитом.
За розрахунками позивача, розмір боргу відповідача за нарахованими процентами складає 98608,43 грн, за нарахованою комісією – 3000,00 грн, за тілом кредиту 19942,00 грн.
Зі сплачених 27.05.2024 відповідачем 4740,00 грн позивач 1682,00 грн. зарахував як сплачені проценти за 29 днів користування кредитом, 3000,00 грн як сплачену комісію та 58,00 грн. – на сплату основного боргу (тіла кредиту).
Позивач, застосувавши програму лояльності відповідно до умов Договору, розмір нарахованих процентів зменшив і просив стягнути з відповідача 19942,00 грн боргу за наданим кредитом та 75318,00 грн процентів за користування ним.
Проценти нараховані за період кредитування, тобто з 29.04.2024 по 28.04.2025.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач просила суд звільнити її, як дружину військовослужбовця, від сплати нарахованих відсотків за Договором № 1388-2366 від 29.04.2024 відповідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ, в редакції закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
До 18.05.2024 пільги військовослужбовцям та членам їх сімей визначала ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в попередній редакції, яка, зокрема, унормовувала, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Тобто, попередня редакція зазначеної норми дружин (чоловіків) військовослужбовця від сплати процентів за користування кредитом не звільняла.
Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у п. 74 його постанови від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19: «У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142».
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідачем до суду першої інстанції було надано докази, а саме: копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , з якого вбачається, що 30 березня 2023 року зареєстрований шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а.с.65); посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 , видане 15.12.2023 (а.с.63); посвідчення офіцера НОМЕР_4 , з якого вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України (а.с.61); копію довідки № 3908 від 10.11.2025 (Форма 5), яка видана старшому лейтенанту ОСОБА_4 , підтверджує його залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань, перебуваючи безпосередньо в районах забезпечення оборони України, захисту і безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, здійснення заходів із національної безпеки і оборони у період з 01.08.2024 по теперішній час в зенітному ракетно-артилерійському дивізіоні в/ч НОМЕР_3 (а.с.62); довідку за вих. №1/100 від 18.02.2025, що молодший лейтенант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу №3-М від 24.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження до військової частини.
Таким чином, колегія суддів вважає, що на ОСОБА_3 дійсно, як на дружину військовослужбовця, на особливий період поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його (чоловіка) військової служби, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України.
З врахуванням наведеного, за період 29.04.2024 – 17.05.2024 відповідачу проценти за користування кредитом підлягали нарахуванню та їх розмір за вказаний період складає 1102,00 грн (58,00 х 19 днів = 1102,00 грн), а з 18.05.2024 по 28.04.2025 від нарахування процентів законодавець відповідача звільнив. Тому зараховані позивачем з порушенням вимог ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-ХІІ (зі змінами та доповненнями) на сплату процентів 116,00 грн (1624,00 – 1102,00) суд враховує як сплату основного боргу.
Разом з тим, підстав для задоволення вимоги про стягнення 74216,00 грн. процентів за користування кредитом колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції помилково зазначив, що до стягнення підлягають відсотки, нараховані за період 29.04.2024 – 03.05.2024, оскільки Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ, в редакції закону №3633-ІХ від 11.04.2024, набрав чинності 18.05.2024, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Верховної Ради України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».
Суд першої інстанції в достатній мірі не врахував вищевикладене та дійшов помилкового висновку про стягнення процентів у розмірі 290,00 грн, тому в цій частині рішення суду підлягає до зміни та збільшення розміру заборгованості суми прострочених платежів по процентах до 1102,00 грн.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1388-2366 від 29.04.2024 в розмірі 20928,00 грн, яка складається з 19826,00 – тіло кредиту, 1102,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками. 
Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» частково знайшли своє об`єктивне підтвердження за наслідками перегляду судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками із збільшенням суми, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В зв`язку із збільшенням розміру заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також необхідно збільшити розмір судових витрат з 471,64 грн. до 532,93 грн. 
Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 799,40 грн. (пропорційно задоволених вимог).
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Богданової Вероніки Сергіївни - задовольнити частково.
Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2026 року - змінити.
Збільшити суму нарахованих відсотків, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» із 290,00 грн. до 1102,00 грн.
Збільшити загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» із 18544,00 грн. до 20928,00 грн.
Збільшити суму судового збору, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» із 471,64 грн до 532,93 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 799,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова