РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2026 року	м. Рівне	№640/24747/19	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту України" до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, 
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту України" (далі - позивач) звернулось через свого представника до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) із адміністративним позовом (позовною заявою) до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 08.10.2019 №UA100000/2019/000354/2 про коригування митної вартості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою митного оформлення ввезених товарів позивачем подано до митного органу митну декларацію, в якій визначено митну вартість товарів за основним методом - ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу документи, що відповідають переліку, визначеному у статті 53 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України). Позивач зазначає, що надані митному органу документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. У подальшому митним органом було сформовано Рішення про коригування митної вартості, відповідно до якого скориговано митну вартість товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано виніс Рішення про коригування митної вартості, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. З огляду на вказане позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду відзив, де в обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначає, що під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення митною декларацією від 07.10.2019 №UA100130/2019/225416 встановлено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до статті 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як стверджує відповідач, позивачем документально не підтверджена інформація щодо ціни що сплачена або підлягає сплаті за товар що оцінюється та не надано інформації про страхування такого товару. Зазначає, що декларантом подано додаткові документи, проте з наданих позивачем документів митним органом встановлено невідповідності, що слугувало підставою для винесення рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вважає що оскаржуване рішення є такими, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України, а тому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва 12.12.2019 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 12.12.2019. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2019 визначено суддю Катющенко В.П. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 17.12.2019 Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Катющенко В.П. прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив учасникам справи строки подання до суду інших заяв по суті спору та роз`яснив учасникам справи їх процесуальні права та обов`язки.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав 30.01.2020 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.
За змістом приписів статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу адміністративного суду, який розглядав справу (пункт 5 частини 1 статті 29), а у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду (частина 3 статті 29).
Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-ІХ), який набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, який відповідно до приписів пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону №2825-ІХ з дня набрання чинності цим Законом припинив здійснення правосуддя.
Згідно з приписами розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону №2825-ІХ адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
На виконання вказаних приписів Закону №2825-ІХ Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок). 
Відповідно до цього Порядку 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, в тому числі і справу №640/24747/19. 
Наказом в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024 затверджено графік передачі справ, відповідно до якого вказані справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.
На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024) комісією прийнято зазначені справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл, в тому числі і справи №640/24747/19.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2025 року для розгляду справи №640/24747/19 визначено суддю Рівненського окружного адміністративного суду Максимчука О.О.
Ухвалою від 15.03.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №640/24747/19, а розгляд цієї справи №640/24747/19 розпочав спочатку та вирішив здійснювати одноособово суддею Рівненського окружного адміністративного суду Максимчуком О.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
18.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про необхідність здійснення процесуального правонаступництва шляхом заміни відповідача на правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).
Ухвалою від 20.03.2025 суд задовольнив клопотання позивача та замінив первісного відповідача у справі №640/24747/19 Київську міську митницю ДФС (код ЄДРПОУ 39422888, місцезнаходження: бульвар Гавела Вацлава, буд. 8 А, м. Київ, 03124) на його правонаступника - Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43997555, місцезнаходження: бульвар Гавела Вацлава, 8 А, м. Київ, 03124).
23.05.2025 відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою від 30.06.2026 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху.
На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
28.04.2011 року між ТОВ "Світ Інструменту Україна" (Покупець) та MATRIZE Handels-GmbH, China (Китай) (Продавець) укладено Контракт №CH-MIU/28/0411 (далі – Контракт), за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах FOB Шанхай згідно Інкотермс-2000 товари в асортименті згідно Специфікацій на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1.).
Найменування, кількість товару, який поставляється, а також ціна за одиницю по артикулах вказується в специфікаціях (п. 1.2.).
Згідно п. 4.1. Контракту кількість товару в кожній поставці, конкретний асортимент, строк поставки попередньо узгоджуються Сторонами і вказуються в замовленнях Покупця на конкретну партію товару, а також в інвойсах.
Пунктом 5.1 Контракту передбачено, що покупець здійснює 100% оплату вартості партії товару, яка поставляється протягом 30 календарних днів після відвантаження. 
Відповідно до п. 10.1. Контракту Покупець здійснює страхування кожної партії товарів, відправлених згідно замовлення, за своїм розсудом і за свій рахунок.
Додатковою угодою №4 від 28.02.2014 року Сторони узгодили, що оплата за товар відбувається в один етап: 100% вартості відправленої партії товару має бути оплачена протягом 180 календарних днів після відвантаження, підтвердженого копіями відвантажувальних документів, а саме міжнародної морської накладної (коносаментом), виписаним на ім`я Покупця (п. 5.1).
В додатках до Договору - специфікації №19-0749-К137 від 16.08.2019 р. до інвойса з такими ж реквізитами сторони узгодили асортимент, ціну та вартість товару, а також строк поставки - 21.08.2019.
На імпортовану в рамках Контракту №CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011 партію товару позивачем через представника ТОВ "УТС" було подано відповідачу 07.10.2019 в електронному вигляді митну декларацію форми МД-2 №UA100130/2019/225416 на товари за 80 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення позивачем було подано до митного органу разом із митною декларацією наступні документи: контракт №CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011; додаткова угода до контракту №4 від 28.02.2011; додаткова угода до контракту №10 від 01.04.2018; специфікація №19-0749-К137 від 16.08.2019 та інвойс з такими ж реквізитами сторони, пакувальний лист до вказаного інвойсу, міжнародна товарно-транспортна накладна (коносамент) №М232403461 від 23.08.2019 та №347397 від 04.10.2019, договір №1909 від 10.09.2019 р. на транспортно-експедиторське обслуговування, укладений між позивачем та ТОВ "ЛАМАН ШИППІНГ", довідка про транспортні витрати від 07.10.2019 №316601, рахунок-фактура від 07.10.2019 №LS-4232204 на суму 57652 грн. за морське перевезення вантажу, прайс-лист продавця.
Декларантом обрано перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.
Митну вартість товару заявлено в загальному розмірі 566384,00 грн на умовах поставки FOB CN NINGBO.
08.10.2019 за результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/000354/2. 
Спірне рішення містить опис підстав для коригування митної вартості:
1) Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених за митною декларацією №UA100130/2019/225416, митним органом на підставі статті 54 Кодексу та Методичних рекомендацій встановлено, що документи, які подані відповідно до частини 2 статті 53 Митного Кодексу для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: згідно з п. 5 контракту №CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011 р. умови оплати передбачають 100% вартості відправленої партії товару протягом 30 днів після відвантаження, а згідно з комерційним інвойсом №19-0749-К137 від 16.08.2019 100% вартості оплаченого товару мають бути оплачені на протязі 180 календарних днів після відвантаження, що свідчить про відсутність інформації про ціну товару, що підлягає сплати або сплачена за товар.
2) Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; -витрати на страхування цих товарів. Однак відсутня інформація чи проводилось страхування товару та чи включені витрати на страхування до ціни товару. Таким чином не виконані умови частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про транспортні витрати від 07.10.2019 №316601, видану ТОВ «Ламан Шиппинг», в той же час згідно даних зазначених в коносаменті від 23.08.2019 M232403461 перевізником товару є TOG «Ningbo Together Shipping Co., LTD». Тобто відбулось залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.
У зв`язку з вказаним декларанту запропоновано надати додаткові документи.
На виконання вимог митного органу додатково надано прайс-лист, копію митної декларації країни відправлення товарів, договір на перевезення, рахунок на оплату послуг з перевезення, банківські платіжні документи щодо оплати попередніх партій товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, що не заперечується відповідачем та підтверджується у його відзиві.
За результатами вивчення вказаних документів митну вартість щодо 19 позицій задекларованого товару визначено із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.
Вказаним рішенням відкориговано митну вартість товарів за 19 позиціями та збільшено з 21850,48 дол. США до 29205,28 дол. США, тобто на 7354,80 дол. США.
Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з цим позовом до суду з наведеними вище позовними вимогами.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Відповідно до положень ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 Митного кодексу України).
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 Митного кодексу України).
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч. ч. 8, 9 ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Частиною 1 та 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 8 вказаної статті Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Відповідно до ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Положеннями ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 5-8 ст. 58 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 р. №599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості, яка використовується:
декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;
митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.
Відповідно до пункту 1.3 вказаних Правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.
Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ "Для відміток митного органу". На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).
Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.
При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).
Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів від 08.10.2019 №UА 100000/2019/000354/2 (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) слідує, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 07.10.2019 №UA100130/2019/225416, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки під час здійснення контролю митної вартості на момент митного оформлення встановлено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідно до ст. 53 Кодексу, не можуть бути підставою для підтвердження митної вартості.
Зокрема, у спірному рішенні відповідач посилається на необхідність підтвердження витрат на транспортування перевізником, а не експедитором, тоді як в даному випадку на підтвердження витрат на транспортування позивачем надано рахунок-фактура ТОВ "ЛАМАН ШИППІНГ" від 07.10.2019 №LS-4232204 на суму 57652,00 грн. Також відповідачем зазначено, що в коносаменті від 23.08.2019 М232403461 перевізником товару є TOG «Ningbo Together Shipping Co., LTD», що не відповідає довідці про транспортні витрати, виданою ТОВ "ЛАМАН ШИППІНГ".
На виконання ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955-IV перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають спрямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Суд зауважує, що до транспортних документів належить, зокрема, коносамент (Bill of Lading), а до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, серед інших, належить рахунок-фактуру або акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг.
Матеріалами справи підтверджено, що транспортні витрати ТОВ «Світ Інструменту Україна» підтвердив наданням таких документів:
- міжнародна товарно-транспортна накладна (коносамент) №347397 від 04.10.2019 ТОВ "ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС" (перевізник), договір №1909 від 10.09.2019 на транспортно-експедиторське обслуговування, укладений між позивачем та ТОВ "ЛАМАН ШИППІНГ", довідка про транспортні видатки від 07.10.2019 №316601 перевізника, рахунок-фактура від 07.10.2019 №LS-4232204 на суму 57652 грн. за морське перевезення вантажу;
Отже, суд вважає, що ТОВ «Світ Інструменту Україна» на підтвердженням складової митної вартості у вигляді транспортних витрат були подані документи, передбачені п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, які відповідають гр. 20 р. ІІІ Правил заповнення декларацій митної вартості, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012 р. №599.
Щодо тверджень відповідача про неподання позивачем відомостей щодо страхування товару, то такі не відповідають дійсності, оскільки як суд вже зазначав вище, позивачем разом з іншими документами було подано довідку №316601 від 07.10.2019, видану ТОВ «Ламан Шиппінг», згідно з якою страхування вантажу не проводилось.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, і позивачем було подано про це довідку, висновок відповідача про недотримання положень ч. 2 ст. 53 МК України також є необґрунтованим.
Щодо посилання відповідача на умови розрахунку за отриманий товар, а саме - п. 5 контракту №CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011, згідно з яким умови оплати передбачають 100% вартості відправленої партії товару протягом 30 днів після відвантаження, що не узгоджується з комерційним інвойсом №19-0749-К137 від 16.08.2019, згідно з яким 100% вартості оплаченого товару мають бути оплачені на протязі 180 календарних днів після відвантаження, то суд зауважує, що відповідачем не враховано умови додаткової угоди до контракту №4 від 28.02.2011 р., яка також була надана позивачем.
Згідно з вказаною додатковою угодою сторони погодили викласти п. 5.1 контракту у новій редакції, згідно з якою розрахунок відбувається протягом 180 календарних днів після відвантаження, що відповідає умовам інвойсу.
Надані позивачем прайс-листи виробника виконано у довільній формі, і вони містить інформацію про продукцію, що була предметом договірних відносин між позивачем та його контрагентом. Окрім того, відповідачем на не наведено, які саме положення ГАТТ СОТ 1994 вимагають обов`язкове зазначення відомостей стосовно адреси, телефона або сайту в мережі інтернет для контактів покупців з фірмою-продавцем, зазначення переліку всієї продукції виробника.
Суд звертає увагу відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 22.12.2020 у справі №420/2850/19 зокрема те, що «прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений ч. 2 ст. 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом».
Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів.
Матеріалами справи підтверджено, що надані позивачем прайс-листи виробника виконано у довільній формі, і вони містять інформацію про продукцію, що була предметом договірних відносин між позивачем та його контрагентом, з огляду на що доводи відповідача у вказаній частині також є необґрунтованими.
Суд зауважує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 р. по справі №826/27058/15 (№К/9901/35148/18).
У ході розгляду справи суд встановив, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору.
Окрім того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Також суд зауважує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі №520/2000/19.
Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19 наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була зазначена позивачем в його декларації за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору, враховуючи також ту обставину, що на повідомлення Рівненської митниці щодо надання додаткових документів позивачем було скеровано такі документи з обґрунтуванням позиції позивача на зауваження митного органу до заявленої позивачем митної вартості товарів, які відповідачем були проігноровані з огляду на винесене рішення. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з якими декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.
Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була визначено сторонами Контракту за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.
Натомість надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни на такі товари. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
З огляду на наведене, суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів №100000/2019/000354/2 від 08.10.2019 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідного рішенння суб`єкта владних повноважень. 
Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
За приписами частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.
5. Розподіл судових витрат.
З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 2743,44 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо протиправності винесених відповідачем рішень, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 2743,44 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту України" до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 08.10.2019 №UA100000/2019/000354/2 про коригування митної вартості.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту України" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2743,44 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту України" (місце проживання: вул. Сім`ї Стешенків, 1, м. Київ, 03148; РНОКПП: 37311013); 
Відповідач: Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (місцезнаходження: бульв. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124; код ЄДРПОУ: 43997555). 

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК